44 l 7 f °* MAGNESIA. Aiartii. 
nom mina befordrares bref från hans vänner i Smir- 
na, t och at gifva honom, fåfom Hadfens Styresman, 
tilkånna mit upfåt, at befe Staden och defs någd. 
Jag gick ftrax tii honom, lämnade honom några för- 
åringar, fom jag medbragt. Ingen refanjie vågar 
fig til någon Turkifk ämbetsmän, i fynn erhet om 
han har nagot at göra med honom , utan at han törH 
tagit den omHåndighet i akt, at tilfora honom några 
Ikänker. Så år landets bruk, fom det åfven varit 
hos de gamle ÖHerlånningar, hvilket kan fes af gam- 
la Teftamentets Reiebefkrifningar på några Hållen: 
Sockerbakelfe (confi turer) Thé eller något dylikt, 
åro de faker, fom en refandc vid defla tilfallen kom- 
mer baft til våga med, och fom åfven äro välkomne. 
Når jag förH kom in, var han begrepen i et ange- 
lägnare verk, ån at emottaga mit befök. Det var 
at gora fin bon , hviiken var den, fom efter den Ma- 
homitanfka Religionen göres en Hund for Solens ne- 
dergång, och ingen Mufulman låter det vigtigaHe 
årende afbryta detta fit goromål. Jag gick dårforc 
bårt, och blef af hans betjänter ford i et hus, dår 
en Turkifk bröllops Högtid firades. Jag blef dår, 
få val fom öfver alt, hvar jag kom i Staden, ganfka 
höfligt emottagen. Sjelfva vigflen eller de nygifte 
kunde jag ej fa fe. De åro ganfka få af Turkarna 
fjelfva, mycket mindre någon ChriHen, fom härvid 
få vara tilHådes. Men jag fick fritt åfkådagåHernas nö- 
jen, fom anfiåltes i det Hora förmak, fom altid år 
utanför Turkarnas Kammare. De beHodo hår, fom 
annorHades, i Mufik och dans, fom dock var nog 
främmande i vår fmak. Spelet beHod i z:ne fma 
Koppar-pukor, och en art ftråft och illa låtande hnc- 
kebräde. Både flagen rördes af fpelmånnen fä ftarkt, 
at, i et ganfka Hort rum, fom var öppit på alla fi- 
dor, kunde ingen höra hvad de andre talte med hög 
‘röH, men dår var ingen liknelfe til ordning eller 
fam- 
