1749. MILO, Novemb . ip 
välmående, hade fin boning en trappa frän jorden j 
men deras viftande var lika ufelt. Dar var 2 :ne kyr- 
kor, bäde Grekifke* här år nu ingen Romerfk , ej 
eller nägon Mifionairaf denna Religionen. Jag gick 
in i den ena, fom var i anleende til det ofriga itad- 
fens tilftånd tåmmeligen vål vid magt hållen. De vi- 
fte mig en ctiriofité, fom var vård upmårkfamhet. 
Det var et ftycke af en (kepsplanka, hvilken var ige-* 
nomborad af et filkeben., fom var den ftora tanden af 
uirtedii Monodon, icke hel och hållen, utan et ftyc- 
ke albrutit. En Franfk Capitain hade funnit det i 
kolen af (it (kepp, kölhaladt vid Morea. Han hade 
huggit ut ftycke t, fam t förd t det med fig hit, och 
låtit hånga det i kyrkan til åminnelfe. Det var ar- 
tigt, utan at vara Mirakel, fom det goda folket ville gif- 
va det ut fore. De Franlke hade hår en Conful af 
lin egen Nation, och Hollåndarne famt Venetianerne 
hvar fin, fom åro Grxker af landets inbyggare. På 
hela denna on år ingen Turk. Capitain Paschan 
Ikickar under fin fart i Archipel, en Galére hit, fom 
hämtar Turkifka Keifarens årliga inkom ft, hvilken 
är nog dryg , i anfceude til landets fattigdom och 
brift på penningar. Det ftyres af Primater, hvilka 
nphåmta och aflamna (katten, och bilägga tviftighe- 
ter. Folket ofver alt var ganfka vanligt och höfligt. 
Qyinfolkens klådebonad år en af de befynnerligafte 
och tillika oanftåndigafte , man fer pä någon 6 i Ar- 
chipel, af hvilken hvar och en har fit egit (att for 
könet, at utftoffera fig. Här voro de, med et ord, 
nakne framtil, från hallen til medjan, och hade cn 
kart kjortel, fom råkte til tjocka benet, famt på huf- 
vudet et löft ;klåde , flängt ofver fina flätade hår, 
hvilka hängde dem til medjan. Ön kan aflåmna nå- 
got Bomull, fom hämtas af Venetianer och Franfka. 
Vinår hår, men den, fom vil veta, hvar det fåmfta 
finnes i verlden, lå kan jag vifa honom til Milo. 
B z Den 
