p6 1 7p. MUMIERNE. Septemb. 
och låro for penningar fora til ofs får, at deraf tilre- 
da vår aftonmåltid. Den gamle gick ftraxt ifrån ofs 
och lemnade hos ofs fina medbroden Knapt var han 
kommen i land, förr ån han vinkade åt våra Janifarer, 
at den fom efter honom blef q var på firanden af by- 
ens folk, hade de lof, at Ikjuta på, hvilket Poikar- 
ne fom utgjorde ftörlla antalet af våra ålkådare, to- 
go for rent alfvare och begofvo fig hvar och en til fit* 
Bonderne fpifaae med ofs ganfka måtteligen och för- 
nuftigt, Min Drogue-man hågade den ena, fom var 
en ftor och rafleer karl, hvarfore han åt få litet? 
Det år en tok, fvarade han, fom åter mer, ån na- 
turen fordrar och har fedan ondt deraf. Et fel, for 
hvilket ingen i våra belefvade Europifka lånder , vil 
fattas i dårhus. Våra gåfter budo ofs god natt, och 
vi hvilade öfver hatten i vårt fartyg, dår vi mådde 
båttre, än om vi tagit in en al böndernas eländiga 
itugor. 
Én hårlig morgonronna lyfre ofs den 18 i ö- 
f onen, då Abufirs ålderman Ikickade ofs til fru- 
olt en kaka af mjöl, honung, fmör och vatten. 
Smakens godhet öktes af det enfaldiga och välmenta 
upfåt, i hvilket vi vifste, at den var gifven. Den 
Iförda dygd iEgyptierile och Araberne hafva qvar 
af dem, fom funnos bland deras förfader, år gäftfnbet . 
Det vore et ltort fel hos dem för en husfader, at lå-* 
ta en främmande gå bart, utan at med något hafva 
fågnat honom. Den, fom år hungrig och fer dem 
åta, kan med trygghet fåtta fig ned, och taga för fig 
af det de hafva, utan at frukta, det någon tager det 
illaup. En frihet, föra de åfven åftunda tilbaka,få vål 
hos fina vederlikar, fom andra. Vi gingo til fots til gro- 
pen ät Mumierna. Pä andra fidan om byen, mötte ofs 
en lund af Acacia ^egyptiaca, bvilken hår i torra 
fanden ej hunnit långre, ån til bufkar, dår den eljed i 
god 
