72 
om hvad som behofver tillgoras, skall liar siikerligen gora 
tillfyllest for att forvarfva saken vanner, hvilket ar hela syf- 
temalet med mitt narvarande uptriidande. 
Tvenne olika asigter hafva som bekant ar, sbkt gora sig 
gallande i Psycbiatrien. Den ena, den psychiska theorien, 
som forlagger kalian till Sinnessjukdomarna i Sjalen; den 
andra, den som a ti ska, som yrkar att sjalen sjelf icke ur- 
sprungligen kan vara sjuk, ocli att narmaste orsaken til sin- 
nessjukdomar altid ligger uti organiska afvikelser. Dessa 
theorier hafva alt hittils envist och merendels altfor ensidigt 
bekampat hvarandra, utan att nagandera kunnat tillkampa sig 
en afgorande seger; och om ej alia criterier, som for narva- 
rande sta den fordomsfrie forskaren till buds, bedraga, sa kan 
denna strid ej annorlunda sluta, an genom de stridande asig- 
ternas fridliga forening och sammansmaltning. Nagra frids- 
forslag eller sainmanjemkningar hafva val afven, fastan uppen- 
barligen fortidigt, blifvit forsokta, och derfore hittils mindre 
lyckats att tillfridsstalle an sjelfva de ensidigare theorierna. 
Det torde val och vara for mycket djerft att pasta, att dessa 
forsok till theorier, med hanseende till var fattigdom pa hit— 
horande facta, och inskranktheten af var formaga att ofverse 
och bedoma de som finnas, iiro annu rent af forhastade; 
emedlertid torde det icke bora mycket liiggas op till last, om 
vi i denna ovisshet skuta theorierna asido och ofverga till 
det erfarenhetsmassiga. 
Hvad vi veta ar, att sjal og kropp hos menniskan iiro 
oskiljaktigt forenade; att kroppens lidelser, och dess mate- 
riela forandringar, gora intryck pd sjalen och bestamma dess 
tillstand, rorelser och handlingar; vi veta och, att a andra 
sidan sinnesrdrelser och sjalens verksamhet och anstrangnin- 
gar iterverka pa och forandra de organiska processerna. 
Det finnes saledes tvenne naturliga vagar hvarigenom det 
blifver mojligt att inverka pa sjalen, nemligen en fysisk, 
