4L 
rcns Herr Doctor Hcibergs tillatelse, utan val, uttagit det spe- 
cimen jag har framliigger. Dess form foreter den renaste 
dolichocephaliska orthognath. Ett annat, som jag sjelf med- 
fort, af en Norrsk stridsman fran medeltiden, ar till omfang 
nagot mindre, men af alldeles samma form. Den lilla intryck- 
ning ofvanfor nackknolen, som ar temligen allman bland Sven- 
skarne, ocli som i mitt forra foredrag blifvit omniimnd, har jag 
icke funnit hos Norrmiinnen. 
Hvad de Celtiska folkstammarne betrafFar, sa har redan 
Professor Nilsson visat, att de som fordom bcbott Sverge haft 
serdeles aflanga hufvuden. Ett Celtcranium afgjutet i gyps, 
som jag genom Herr Major Beamisch erhallit fran London, ar 
utmarkt for dess langa nacke och laga panna; ett annat Celt- 
hufvud, afven i gyps, som blifvit mig tillsandt fran Doctor 
Wilde i Dublin, ar afven mycket aflangt, med lang nacke. 
For tre ar sedan erholl jag besok af en lard Fransman, livars 
Cranium viickte min uppmarksamhet. Pannknolar saknades, 
pannan bildade ett snedt bakat stigande, nagot hvalfdt plan 
anda bort mot nackens grans; nacken var mycket lang och 
stor. Pa tillfragan om hans stamforhallanden upplystes att 
hans hembyggd fran urminnes tider varit befolkad af Celter. 
Jag har sedan traffat tvenne andra Fransman med samma form 
af hufvudet, hvilka afvenledes ansago sig vara af Celtisk stam. 
Da for ofrigt Frankrikes befolkning utgoras af Here olika stam- 
mar, och nagra niirmare undersokningar om dcssas Cranii- 
bildning icke aro, sa vidt jag vet, gjorde, sa tilltror jag mig 
endast sasom en sannolikhet kunne antaga, att den dolichoce- 
phaliskt orthognathiska ar den radande. Jag bor dock harvid 
tillagga, att jag traffat Fransman med siirdelas korta Cranier. 
Till Europas G. brachycephalge 
orthognathae hora 
I Slaver, 
Tschudcr. 
