nackknolen. Brachycephali sakna ofta nackknol, dolichocephali 
hafva den starkt uttryckt. 
Den dolichocephaliska formen beror fornamligast pa en 
storre utveckling bakat af hjernans bakre lober; hos den 
brachycephaliska aro dessa kortare, men hos atskilliga folkslag 
i stallet mera utvecklade pa brcdden. Hvarpa dessa olika 
utvecklingsforliallanden bero, eller hvad de betyda, ar svart att 
i sakens narvarande skick afgora. Jag tror mig dock harvid 
bora fasta uppmarksamhet derpa, att under embryo-tillstandet 
de framste hjernloberne utvecklas forst, derefter de medlerste 
och de bakre sist. Hos vart slagte finnes i tredje manaden de 
bakre loberne endast antydd genom en liten inskarning eller 
gyrus, och annu i 4de manaden aro de sa svagt framskridne, 
att man nastan kan saga dem saknas. Som bekant ar, upta- 
ges hela hemisphaerernes bakre del under denna period af den 
sa kallade hippocampus, som tillhor de medlersta loberne. 
Radfraga vi den comparativa Anatomien, sa finna vi bland 
djuren samma ordning for hjernlobernes utveckling. Hos stor- 
sta delen af fiskarne finna vi i de framre solida hjernansvall- 
ningarne, endast rudimenter till de framre loberne, hos brosk- 
fiskarne innehalla dessa caviteter. Hos amfibier och faglar, 
der hemisphsererne afven innehalla ventriklarj saknas deremot 
hippocampi; deras hemisphaerer aro salunda analoga med de 
framre loberne af vor hjerna. Hos daggdjuren forekomina all— 
mant hippocampi, men de bakre loberne saknas, eller fore- 
komma endast rudimentart. Ilvarken sjalhundarne eller qua- 
drumanerne, som bada hafva rudimenter till bakre horn af 
sidoventriklarne, hafva de bakre loberne afskiljde eller be- 
gransade af egna faror, sasom menniskan. Man torde sale- 
des med skal kunna antaga att hjernhemisphaererne hos dagg- 
djuren i allmanhet besta af tvS lober hvardera, nemligen de 
framre och medlersta, samt att endast menniskans hjerna, ar, 
jemte lobi anteriores och medii, utrustad med afskiljde, full- 
