oviss, s& Iiinge den icke genomg&tt en fullstiindigare profiling, 
och hade icke framstallt den i omnamnde afhandling, om jag 
cj liartill sarskildt blifvit tippmanad af Professor Carl Sunder all, 
hvars insigter i Naturvetenskaperne och spcciellt i Ethnogra- 
phien jag sa liogt varderar. Upstiillningens anvandbarhet liar 
ocksa sedermera blifvit gillad af Professor Nilsson i foretalet 
till skand. Nordens Urinvanare (4de H. 1843), och det 
ar detta forhallandc, som gor att jag nu dristar mig att ater 
meddela nagra betragtelser i samma rigtning. 
I det foregaende ar antydt, att man vid uppgorande af 
charakterer for olika folkslag, fornamlijast bor fasta sig vid de 
allmannaste formforhallanderne i craniets bildning. For den 
classification jag framstallet har jag endast uptagit 2ne former, 
nemlig den korta, runda eller fyrkantiga, som jag kallat den 
br achycephaliska och den langa, ovala, som jag benamnt 
den dolichocephaliska. I den forra ar skilnaden emellan 
langden och bredden ingen eller ganska ringa, i den sednare 
mera betydlig; denna langdskilnad beror i de fleste fall pa en 
mindre eller storre utveckling bakat af occiput, sa att detta 
hos den brachycephaliska formen ar kort, oftast platt eller 
plattrundadt, hos den dolichocephaliska formen oftast langt och 
fran sidorne nagot hoptryckt. Den fcirra har conceptaculum 
cerebelli merendels uppstigande, den sednare mera horizontelt. 
I sammanhang harmed finner man derjeinte hos den brachyce- 
phaliska formen, att conceptaculum for de bakre hjernloberne 
knappt fullt betiicker detsamma for lilla hjernan, dS det der^ 
emot hos den dolichocephaliska ar ofverskjutande. Den bra- 
chycephaliska formen har ineriindels hjessknolarne starkt ut- 
vecklade om den bakom dem liggande delen af hjessbenen 
ned&t stupande, den dolichocephaliska saknar dessa knolar ofta; 
hjessbenen hafva en jemn rundning, och deras bakre del bildar 
ett bakat strackt plan, sluttande till den hos dessa framstaende 
