32 
Fyldc af Tanker og Billeder end den Uindviede, og at hans 
Indbildningskraft har en viid Mark for sine Skabnino-er. 
Vi have omtalt, at Alt i Naturen retter sig efter Love, og 
at disse ere Fornuftlove. Denne Sandhed vil neppe benaegtes 
af Nogen; men Indsigten viser den i en hoiere Klarlied. Man 
taenke sig, at den, hvis Grandskning af de jordiske Bevaegelser 
har viist ham de ligesaa eenfolde som nodvendige Love, de 
folge, nu seer, at de uhyre Masser, som gjennemvandre Him- 
melrummet, ved de samme Kraefter ere dannede til Kloder, 
bragte til at afvige fra Kugelskikkelsen, og holdes i deres 
bestemte Baner. Han maa folge disse Grundtankers Anven- 
delse gjennem dybsindige, men derhos vidloftige Beregninger, 
og endelig seer han, at alt det indtraelfer, som Beregningen 
har laert. Hvad Tanken lovede, det holder Naturen. Maa han 
ikke foie, at han er indlemmet med som deeltagende Led i 
Yerdens evige Tanke! 
Han vil heller ingen virkningslos Tomhed see i de uhyre 
Afstande mellem Verdenskloderne. Rummet er opfyldt med 
JEther og gjennemtraengt af den tiltraekkende Kraft, ved hvil- 
ken det liele Yerdensalt sammenholdes. ^Ltheren er et Hav, 
hvis Bolger erLyset, det store Samqvemsmiddel, som gjennem 
umaadelige Afstande bringer den ene Klode Budskab fra den 
anden, det ene Solsystem fra det andet. Det har sagt os 
desto mere, jo fuldkomnere vi have laert at forstaae det, og 
lover i Fremtiden at afslore os flere Hemmeligheder. I en 
Verdensaabenbaring efter den storste Maalestok, bekraefter d£n 
os, at vor Tilvaerelse ikke staaer ene, men haenger sammen 
med det hele Verdensalt. I en lige Omfatning, men en anden 
Retning, giver en grundig Kundskab, om den almindelige Til— 
traekning, os den samme Laerdom. Betragteren baeres, gjen- 
nemtraenges, oplives af den hele Natur, og virker selv, om 
end i nok saa ringe Maal tilbage paa den. 
Man taenke sigHimmelbetragterensIndbildningskraft isandhed 
