18 
og Iagttagelse larer os om Naturen, indeholder et rigt Stof 
for Indbildningskraften, hvilket iovrigt dog ikke kan benyttes 
uden paa dot Yilkaar, at man gjor sig ligesaa fortrolig med 
disse Sandheder, som man hidindtil har varet med Fabelen. 
Hertil fordres dog ikke at Enhver skal trange ind i den strangt 
videnskabelige Naturforskning, ligesaa lidet som den hidindtil 
sadvanligste Dannelse forudsatte en lard Kundskab om Fabel- 
verdenen; nei Naturforskerne maa vedblivc, og med foroget 
Virksomhed vedblive deres Bestrabelser for at gjore Naturvi- 
denskabens Sandheder anskuelige, og fremstille det virkeligc 
Naturliv, som deri ligger, og som man kun forgjeves vil sogc 
at tilegne sig igjennem den gamle Digtnings Indkladning, 
medmindre man kunde bortkaste de Naturkundskaber, som 
endog den heroin meest Uvidende har, uden ret selv at be- 
marke det, modtaget som en Arv, der lilfalder Alle, og som 
vel indeholder megt t for lidet, til at tilegne sig de hoiere 
Anskuelser, hvortil den nyere Naturforskning horer, men dog 
meget for meget til virkelig at hensatte sig med fuld levende 
Deeltagelse i den Verdensopfatning, som tilhorer Menneske- 
slagtens Barndom. Vor Tidsalder t ranger derfor meget mere 
end nogen tidligere til at soge enForsoning mellem sin Tank- 
nings og sin Indbildningskrafts Yerden. Dette kan ikke skee 
paa eengang, men maa vare Frugten af mangfoldige Bestra- 
belser. Som Bidrag hertil turde en Rakke af Forsog maaskee 
tjene, hvori man viste hvorledes den anskuende og dermed 
sammenknyttede ahnende Naturopfatning narmere bestenunes 
og videre udvikles ved den gjennem Tankningen erhvervede 
Indsigt. 
Jeg vover her at byde et saadant Forsog, som hvis det 
maatte vare saa lykkeligt at vinde Bifald, skulde vare Begyn- 
delsen til en efterhaanden fortsat Rakke. Min Gjenstand er 
denne Gang den meast storartede jeg kunde valge: Stjerne- 
himmelen. Jeg veed at denne, som Gjenstand for almindelige 
