85 
rer ct stort og kraflfuldt Legeme, afvigcr Ansigtsvinklen nod- 
vendigviis more fra den relic Vinkel, og hvis Naesebihulerne 
tillige ere staerkt udviklede,. mister Panden aldeles den lod- 
rette Stilling og kommer til at lielde bagover. 
I)isse Forhold, om hvis Rigtighed man lettelig kan over- 
bevise sig i den daglige Omgang med Mennesker, traede i en 
endnu langt staerkere Grad from bos de flestc Dyr. Aller- 
staerkest ere de maaske hos Hvaldyrene. Paa de spaede Hval- 
fostre bugner Hjerneskallen frem over Ansigtet paa samme 
Maade, som paa andre Pattedyrfostre, og Ansigtsvinklen er 
ingenlunde ugunstig. Efter Fodslen tiltager Overkjaeben der- 
imod lidt efter lidt saa overordentligt i Storrelse, medens 
Hjernen derimod forholdsviis bliver ganske tilbage i Vaext, at 
den egentlige Hjerneskal hos det voxne Dyr kommer til at 
ligge hcelt tilbagetraengt som en i Forhold til det colossale 
Hoved meget lille Deel. Omvendt kan i visse Tilfaelde, navn- 
lig naar Naesehulen selv eller dens Bihuler straekke sig hoit 
opad, Panden tilsyneladende blive meget hoi og hvaelvet, og 
Ansigtsvinklen meget gunstig, skjondt Hjernen og dens benede 
Kapsel kun har udviklet sig efter de almindelig gjeldende 
Regler. Som Exempler kan anfores Pindsvinet (Hystrix), 
Elephanten og Uglen. Hos den forste er det selve Naesehu- 
len, hos de sidstnaevnte er det Nsesebihulerne, der give Dyret 
Udseende af at have en hoi og hvaelvet Pande, hvilket Ud- 
seende vel har havt en ikke ringe Andeel i at skalTe Elephan- 
ten Ry for Klogskab og Uglen en Plads ved Minervas Side. 
Den saakaldte “Camperske Ansigtsvinkel u er altsaa en 
temmelig mislig Maalestok til ah bedomme Forholdet mellem 
Ansigtsdelenes og Hjernens Storrelse; men til Maalestok for 
det aandelige Standpunct kan den paa ingen mulig Maade 
bruges, med mindre man vil antage, at den staerkere eller 
svagere Uddannelse af Lugte- og af Tygge-Redskaberne nod- 
vendigviis har en Forogelse eller en Indskraenkning af de 
