87 
Allersikkrest godtgjdres imidler'tid Rigtigheden af den 
her forsvarede Anskuelse ved det Forhold, der ifolge det 
Foregaaende finder Sted mcllcm Mandens Cranieform og An- 
sigtsvinkel paa den ene Side, og paa den anden Side Quin- 
dens eller end mere Barnets. Hvis det virkelig var saa, at 
den ugunstigere Ansigtsvinkel, den mindre hveelvede Pande, 
de mere fremstaacnde Kjaeber angave en ringere aandelig 
Udvikling, saa maatte Manden saettes under Qvinden, begge 
saettes under Barnet; den storste aandelige Udviklingsgrad 
maatte ligge lrnngst tilbage i Fosterlivet, thi, som allerede 
anfort, er Hjernen forholdsviis storst, og Hjerneskallen meest 
hvaelvet hos det spaede Foster; men er det aabenbart para- 
doxt at antage en Tilbageskriden af de aandelige Evner under 
Legemets Uddannelse, og at stille Qvinden i Almindelighed 
over Manden, saa bor det ogsaa kaldes urigtigt blandt Maen- 
dene at stille alle dem med svagt udviklede Sandse- og Tyg- 
gercdskaber over alle dem, der have dem staerkt uddannede. 
De kraftigt dannede Tyggeredskaber og den kraftige Fordoi- 
else ere ingenlunde til Hinder for de aandelige Evners Ud- 
dannelse; kun Misbruget af den stcerkere Fordoielseskraft til 
Fraadserie eller Fylderie bliver skadelig for den hoiere Aands- 
uddannelse ligesom Misbruget overhovedet af enhver Iegemlig 
eller endog af liver enkelt aandig Kraft. Paa et Goddomsbil- 
lede vil selv en overnaturlig Tilbagetrseden af Tyggeredska- 
berne kunne findes passende og skjon, men til Physiognomien 
af den kloge aandrige Mand horer ikke en lille Mund og 
svageKjaeber, og naar det hos Qvinden i Reglen findes smukt, 
turde det dog neppe vaere, fordi Erfaringen havde Iaert at 
det antydede en storre Forstand. 
Efterat have omtalt den Form, som hele Hovedet faaer 
ved Hjerneskallens Forhold til Ansigtet, bliver endnu tilbage 
at betragte Formen af Hjerneskallen i og for sig. Som be- 
kjendt, liar Hjerneskallen hos nogle Mennesker en mere rund, 
