90 
hinanden, end den hvori saa mangen anvendt Kuur staaer til 
den efterfolgende Yirkning. Enhver Stannne er stolt af det 
characteristiske i sin Legemsbygning, Chinchas af deres korte 
Hoveder, Huanchas af deres lange. Hver onsker sin charac- 
teristiske Form sikkret for sine Born endog i storst mulige 
Grad, og Praester, Laeger eller andre kloge Maend eller Quin- 
der findes let beredte til at yde den Hjelp, der synes at 
maattc fore til det foronskede Maal. Saaledes vil det Facti- 
ske i Sagen idetmindste kunne forklares. 
Ifolge Ovenstaaende maa jeg altsaa antage, at virkelig 
Formen af den menneskelige Hjerneskal er saare forskjellig 
hos forskjellige Folkestammer. At dertil svarer en lignende 
Forskjel i selve Hjernens Form, synes i det Hele laget at 
maatte antages, og det bekraeftes endvidere ved de faa Erfa- 
ringer derom haves, navnlig om Negerens langstrakte Hjerne 
i Forhold til Europaeercns. 
Spbrge vi altsaa om, hvad Betydning en saadan forskjcl- 
lig Form af Hjerneskal og selve Hjernen kan antages at have, 
saa vil man neppe vaere i Stand til, efter vore nuvaerende 
Kundskaber om do forskjellige Hjernedeles Function, at besvare 
det tilfrcdsstillcnde. Sa)dvanligen antager man, at paa de 
korte Hoveder, der navnligen bagtil ligesom ere afskaarne 
(Chinchas), mangle de bageste Hjcrnelapper eller at de idet- 
mindste ere ineget lidt udviklede. Men hvis denne Slutning 
kun er grundet paa selve Formen, saa er den i Grundcn alde- 
les vilkaarlig; thi den samme Korthed vilde finde Sted, hvis 
de midterste Lapper manglede eller vare svagt udviklede. 
Man vil ikke kunne stotte Slutningen paa Hjernens Udvik- 
lingshistorie. Thi vel voxe Hjernekapperne eller de egentlige 
Hemisphaerer, lidt efter lidt bagud, men ikke saaledes, som 
om bestandig nye Dele sattes bagtil, men saaledes at Kapperne 
medens de i hele deres Laengdc udvikle sig staerkere end de 
underliggende lljernedele, nodvendigviis maa voxe laengere 
