149 
Da den Function, som udtrykker Forbindelsen imellem 
Magnetstavens Tcmperatur og dens magnetiske Moment, er 
ubekjendt, saa kunde det vaere mueligt, at Momentets Afta- 
gelse ved Temperaturens Tilvaext ikke er proportioneret med 
Temperaturdifferentserne, eller med andre Ord, at Momentets 
Aftagelse for en Grads Temperaturforskjel er storre i liojere 
end i lavere Temperaturer, og at denne Momentets Aftagelse 
imellem Temperaturerne 0° og 9 saaledes kunde udtrykkes 
AM 
M 
= - aO - 60 2 
hvor M er Momentets Stbrrelse ved Frysepunktet, a og b 
Konstanter. 
For at bestemme disse to Constanter er det altsaa nod- 
vendigt, at observere Magnetstavens Indvirkning paa Declina- 
tionsmagnetometeret mindst i tre forskjellige Temperaturer, 
hvorved man erholder to Vaerdier af AM. 1 1822 observerede 
jeg Tiden af et Par 100 Svingninger af forskjellige magneti- 
serede Staalcylindere, som vare ophaengte i et Apparat, i hvil- 
ket Temperaturen efter Behag kunde varieres, og troede der- 
ved undertiden at frnde Spoer til, at Momentets Aftagelse for 
en Temperaturforskjel af 1 Grad var noget storre i hojere end 
i lavere Temperatur. Men da Tiden af en Svingning er af- 
haengig saavel af Storrelsen af Jordmagnetismens Intensitet, 
som af Magnetnaalens Moment, og det altid udfordrede en 
mserkelig Tid, inden Apparatet kunde bringes fra en Tempe- 
ratur til en anden, saa kunde den observerede Forskjel ogsaa 
vsere modificeret af Variationer i Jordmagnetismens Intensitet, 
og Resultatet var altsaa usikkert. Jeg antog derfor, at Con- 
stanten b i ovenstaaende Formel var saa liden, at den kunde 
saettes ud af Betragtning, og sogte blot at bestemme a. Paa 
denne Maade fandtes, at Bifdarets Stand for hver Reaum. Grad 
Temperaturen stiger, skulde aftage 14,662 Scaladele. 
Med denne Yaerdie bleve alle Iagttagelserne reducerede 
