208 
Equisetums Knoller, forelbbig viser sig for os som Br eg n er- 
nes fuldendte Knop! c< Jeg er vis paa, at Herr R. ikke 
har seet nogen Zamia eller anden Cycadee spire i nogen 
Have, eller ogsaa vilde han aldrig have kunnet nedskrive 
dennc Dadel af Richard og R. Brown, og den uheldige Sam- 
menligning med Equiseternes Knoller. Den naervaerende hae- 
derlige Forsamling vil til Afgjorelse af dette Sporgsmaal blot 
behove at betragte med eet Oiekast de Exemplarer af spirende 
Cycadeer, som jeg herved forelaegger den, og denned sam- 
menligne mine dctaillerede Tegninger over Frugtanalysen. 
Man vil indsee, at imedens enliver Knop umiddelbar skyder 
Rodder og udvikler sig liig en Svibel, saa have vi her hos 
Cycadeerne et Froe, som ud af Froskallen (testa) saenker sin 
Radicula som en Paelerod nedad, og sender sin plumula iveiret, 
medens den unge Plante baerer den tomme Noddeskal paa 
Siden. 
Efter at have udtalt den ovenciterede Saetning udbryder 
R. : “Hvad skal der da blive af Cycas?“ Idet han spotter de 
tidligere Sammenligninger med Taxus, Ephedra, Gnetum, troer 
han at traeffe Tingen ved at sammenligne Cycas med — Bla- 
sia! hvis aabne Skaale, kjodfulde Knopdaekker, ere identiske 
med Cycadeernes saakaldte aabne Fnigtknuder og ovula. 
Hans hele sindrige, men destovaerre paa alt andet end sand 
Iagttagelse i den levende Natur sig grundende, Beviis, skal 
jeg ikke gjentage. Det er ogsaa ligesaa vanskeligt at for- 
staae, som umuligt at give Medhold. Han affaerdiger den saa- 
kaldte aerlige Taxus med dens Koglebaer, som ei passer i 
bans Kram, men foretraekker at sammenligne Cycas’s “kjaere 
proles“ med Ungerne i den levende, fodende Snegle! R. 
sparer os selv Umagen med alle Exclamationer, thi han skri- 
ver selv: “Hvorhen ere vi naaede paa vore Vandringer! — 
hvilke Paradoxier! — hvilke farlige Anskuelser! — at betragte 
Slbvdragere som undergaaede Bregnekapsler, purpurrbde Baer 
