213 
ganske som Palmerne. Af vore fra Mejico hjcmsendte levende 
Cycadeer, gives der nogle (Zamia furfuracea Ait), som aarlig 
gjentage deres Blomstring, og dernaest voxe videre. Aflmg 
Toppen af en traeagtig Cyathea eller anden Bregne, dens Liv 
er udslukt; — gjor det samme ved en Cycadec, og man vil 
see, hvorledes den rundt omkring Saaret udskyder en Krands 
af Sideknopper, hvorved Planten vil bevare sin Tilvaerelse. Ja 
man formaaer jo selv af enkelte afskaarne Cycadeeblade at 
frembringe nye Individer, hvilket gaaer langt over de fine 
hurtigt henvisnende Bregnelovs Evne. 
R. ender sin Afhandling, idet ban gjor opmaerksom paa, 
at det ligger dybt i Sagens Natur, og ligesaa dybt i Menne- 
skets subjective Vaesen, at de flittigste Herbariearbeidere, de 
travleste Terminologer ex professo, Phytotomer og Physiologer, 
som ivrig og gjentagende og vedholdende og laenge beskue 
det Enkelte, det Mindste, noie leve sig selv ind i dette Enkelte 
og Mindste. De kunne gjore Rede deri, kun maa man derved 
bemaerke, at af en saa begraendset, af det Hele udreven Be- 
tragtning endnu ikke Love kunne udledes, som kunne vaere 
istand til at ordne det Hele, thi ogsaa det Mindste maa traede 
i Harmonie med det Storste, den enkelte Deel altid svare til 
det Hele, hvortil det horer. Dette Enkelte, Smaa bliver da 
let deres Verden, deres Vaerelses lille Sol, og deres Luppes 
Focus bliver dem kjaerere end den store Sol paa Himlen.“ 
Yi ville nu give R. Ret i alt dette, men indsee dog ikke, hvad 
disse Bemaerkninger have at gjore med det controverse Sporgs- 
maal; thi han vil dog vel ikke henfore de Maend, som udfor- 
ligt have behandlet Cycadee-Familien til den Classe af Stue- 
laerde, som han taler saa haant om? Eller har R. altid selv 
begrundet sine Meninger ved Studinm i den levende Natur? 
Vi ville minde ham om, at lige saa lidt som Naturen lader 
sig regulere i sine store Formationer efter den minutiose 
Scala, som den Stuelaerde udkaster, — lige saa lidt boier den 
