246 
game i delta fall bli vidare utstrackta, till slagte och affinitet 
determineras. Har man kunnat upptacka och bcstamma otaliga 
arter af fossila Infusionsdjur, sa maste upptackandet och be- 
stammandet af sadana stycken som dessa iinnu mindre behofva 
raknas bland omojligheter. 
9. Professor Sundevall yttrade i anledning af v. Diibens 
framstiillning om Echinidermer, att for flera ar tillbaka, da 
han hade tillfalle att se manga friska Echini, och att betrakta 
dessas s. k. pedicellarier, hade han trott sig fa skal att 
betrakta dessa sednare, sasom de organer, hvilka alstrade 
taggarne; sa nemligen, att hvarje Echinustagg ursprnngligen 
vore bildad i basis af en pedicellarias stjelk, hvilket ej hindrade, 
att pedicellarierne kunde dessutom vara till for andra, vigti- 
gare andamal. Dessa organs stjelkar sitta, enl. S.s uppgift 
altid pa de minsta verruculae, hvilka aro strodda mellan de 
storre, och som hafva, utom storleken, aldeles lika form med 
dem. Inuti basis af stjelken finnes altid en liten tagg,, som 
nara liknar de minsta af de verkliga taggarna, men bestar af 
tlera styckcn, i form af lameller, sa att hvarje lamell bildar en 
af de kanter, som fmnas pa taggarna. Den sammansatta 
kalknalen har en ledyta och en sort hals nedtill, mot verrucula, 
nara sasom de egcntlige taggarna. Da taggen liunnit bli sa 
utbildad, att styckerna viixa tillhopa, tyckes pedicellarian do 
bort och falla af. S. hade ej haft tillfalle at se detta sednare 
eller i ofrigt forvissa sig om rigtigheten af sin formodan; men 
han tyckte sig hafva funnit, att de sma vartor, pa hvilka pedi- 
cellarierna sitta, cndast fmnas nara intill de kantor pa hvarje 
stycke af skalet, uti hvilka hvarje stycke tillvaxer. Det ar 
afven tydligt att se, att vartornas och taggarnas antal tilltager 
med aldern pa hvarje sarskildt stycke af skalet. Allt det ofvan 
anfbrda uppgifves hiir siisom en obevist hypothes, hvilken dock 
tyckas kunna vara lika sa god som flera andra om samma 
