278 
I anseende till hastigheten och lifligheten i alia deras rorelser, 
var det da ingen liitt sak att fanga nagon af dessa manga 
sma som befolkade den lilla sandoknen. 2ne Aculeater adrogo 
sig i synnerhet min uppmarksamhet; den ene ansag jag for 
att vara en Pemphredonid i anseende till habitus, kroppens 
svarta farg o. s. v.; den andra tycktes mig i anseende till 
underlifvets teckningar bora vara beslagtad nied Harpactes 
lunatus eller nagon dylik. Pempbredoniden hade talrika boen 
i sanden; dessa boen bestodo af sneda cylindriska gangar 
eller kanaler af en dufvopennas eller gaspennas vidd; mynnin- 
gen till dessa gangar utvidgadc insekterna for hvarje gang de 
inkropo i boet, genom att bakliinges med baktibierna utskjuta 
den infallna eller nedrasade sanden. Till dessa sina boen 
aterkommo Pemphredoniderna tidt och ofta, alltid hemforande 
proviant med sig i mimnen samt voro alltid liksom dammiga 
af nagot hvitaktigt stof eller puder. Efter att lange hafva 
legat pa kna i sanden och vaktat vid boen, lyckades mig and- 
teligen fanga en hona, just i detsamma hon slog ned vid ett 
bo och skulle krypa in; jag fann da 1) att denna hona var 
en okand Dio d ontus-art som jag kallat tristis och hvil- 
ken ej kan forblandas med Vanderlindens Pemphredon tri- 
stis som ar Diodontus pallipes eller Sphex pallipis 
PanZj 2) det af Diodontus-honan emellan mandiblerna hem- 
forda bytet till foda for ungarne var en lefvande hona af Linnes 
Aphis Ulmi, och 3) det hvita pudret eller stbvet hvaraf 
Diodontus var om munnen och thorax liksom mjolig, var den 
hvita ull-artade secretion som denna bladlusart sa copiost 
producerar att den sjelf deraf ofta ar alldeles involverad och 
hvilket amne fastnar sa latt pa alia foremal som komma vid 
detsamma. Nu ville jag afven veta hvarifran Bladlushonarne 
hamtades^, anslalde derfore en liten recognoscering och traf- 
fade snart pa i en dald nedenfor kornakern nagra Ale-buskar, 
hvilkas blad herbergerade Aphis nlmi i stor mangd. Har in- 
