295 
sicauda. Ved Kl&kken talte de femten Gange af disse Masscr 
i Lamgdcn af en engclsk Miil, og Kalkstenen og Skiferne, som 
ere dreiede og tvundne, ere forvandlede til “harte Schiefer a 
paa Siden af det hoiere granitiske Bjerg. Paa Yestsiden af 
Tyrifjorden gjenkjendte' dc en lavere, haard, quartsriig Sand- 
steen, som hvilte paa Gneus, som den absolute Basis af det 
siluriske System, og fandt det daekket af Alunskifer, hvorpaa 
sorte Skifere og Kalkstene af samrne Alder, som de, der findes 
i Naerlieden. af Christiania, hvile. Yed Drammen erholdt de 
det meest afgjorende Beviis paa den fuldkomne Forandring og 
Adskillelse af baade siluriske og devoniske Dannelser ved Ud- 
bruddet af Granit ined Gronstene og Mandelstene, medens ved 
Gillebaek den store Masse af Paradiisbakkens Granit liar for- 
vandlet Pentamerus-Kalken til kornet-krystallinisk Marmor, hyp- 
pigen med Granater o. s. v. Tilsidst iagttog de, over Gaar- 
den Skovum ved Asker, det samrne Gjennemsnit som ved 
Krogkleven, nemlig fra en porphyritisk Trap med underliggende 
old Red Conglomerat igjennem et Belte af (Ludlow?) Dannel- 
ser, som characteriseres ved Leptaense, Spirifer, Terebratula 
Wilsonii og mange Coraller, ned til Skifere, kalkrige Fliisstene 
og tykke Lag af knoldede Kalkstene. Alt dette er ovre silu- 
riske Dannelser, som tydeligen hvile paa Christianiafjordens 
sorte, skiferige, nedre siluriske Dannelser, hvis overste Lag 
kunne blive betragtede som ^Eqvivalenter for Horderly og 
Woolhope Kalk i England. 
Ifolge Iagttagelser, anstillede paa Randen af Christiania- 
fjorden have Mr. Murchison og Professor Forchhammer overbe- 
viist dem om, at visse siluriske Bjergmasser der gaae over i Gneus. 
Deres Anskuelser med Hensyn til Naturen og den Yirkning, hvor- 
ved denne Methamorphose er foranlediget, skal siden blive forkla- 
ret, og da ville de forsoge at afgjore det Sporgsmaal, om der ikke 
findes Gneus af to forskjellige Aldere i Norge. 
