297 
det med varme Planteafkog, som et sveddrivende, og udven- 
digt, som et blodgjorende Middel og imod Forstuvninger. 
Mon tec a de Carapa. Et svagguult Fedt af Svinefedts- 
Consistens, med en vedholdende bitter Smag. Dets Lugt rober 
dets vegetabiliske Oprindelse og har en paafaldende Lighed 
med Olivenoliens Lugt. I daarligt tilsluttede Kar bliver det 
med Tiden svagguult. Det er udpresset af Froene af Carapa 
gujanensis Aublet (Xylocarpus Carapa Spreng. eller Persoonia 
Guareoides Wildcn), som horer til Familien Meliaceae Jussieu, 
og har sit Hjem i Gujana og Hispaniola (J. de pharm. 1821 & 
Braudes Archiv d. Pharm. 34 B. 1). Der hersker hos alle 
Forf. hvis Arbeider herom have vaeret tilgjaengelige for mig, 
saa megen Overeensstemmelse, og min Correspondent i Vene- 
zuela yttrer sig saa bestemt om dets Tilvirkning af en Trae- 
sorts Fro, at kun en reen Forvexling af Navne kan have 
foranlediget Forf. af et kjobenhavnsk Universitets-Program af 
1841 til at beskrive Monteca de Carapa som “Oleum pingve 
aut adeps Canceris Moenadis, qvod animale in lagena 
incluso ac in luce solari suspenso, effluit“, en Beskrivelse, der 
passer til den af Cancer ruricola og C. latro, i Africa ind- 
vundne Tourlouron-Olie, Dyr, hvis Tilvaerelse i Sydamerika vel 
neppe er beviist. Carapa-Fedtet anvendes i Sydamerika som 
et Middel imod lette Forkjolelser, og Indianerne indgnide der- 
med deres Hud for at beskytte sig imod Stik af Insekter. 
Technisk anvendes det til at bevare Jern- og Staalarbeider 
imod Rust, hvortil det foretraekkes Bomolien. 
Gua co-Braendeviin er en Tinctur af Fol. & Stip. guaco, 
af Mikonia guaco, Familien Compositae, der hyppigt findes ved 
Magdalena-Floden i Columbia. Forst i Aaret 1831 kom Herb, 
guaco, ledsaget af varme Anbefalinger for dens Virksomhed 
imod Cholera til Europa. Dens bedste Kr&fter concentrere 
sig i et resinost Stof, guacin, som forst fremstilledes af Cha- 
bert (Pharm. Centr. Bl. 1836) og ikkun af den friske Plante. 
