304 
partiet pa fotcn anfort som en inlirkvardighet, att dar afven 
det forsta benet skiljde sig fran de ofriga 4 (ossa metatarsi) 
deri, att, a det forra en epiphys sitter vid basen, da de sed- 
nare deremot aro forsedde med epiphyser i undre andarne, 
hvarigenom dessa bada ben likna de forstn finger- 
och ta-ledcrne (pag. 278 § 794 1. c.). For foten bar 
Galenus saval som hans efterfoljare antagit 5 ossa metatarsi 
och sjelfva Meckel bar, oaktadt nyssnamda reflexion, yidblifvit 
den vanliga asigten. Hr. Retzius fastade nu Sectionens up— 
marksamhet pa dessa epiphyser, som han trodde fortjena mera 
afseende an man i allmanhet hittills egnat dem. Den ringa 
vigt man lagt pa de samma ansag han bero deraf, att de en- 
dast forekomina i ynglingaaldern, men saknas hos yngre och 
barn, dar de ersiittes af brosk. Hr. Retzius hade funnit dessa 
epiphyser bos alia de med tumme och storta forsedde dagg- 
djur, af hvilka han varit i tillfalle att undersoka skeletter i den 
alder da fotbenens epiphyser aro synliga. Ritningar ofver 
fram- och bakfotter af flere sadane, sasom Er in ace us, Meles, 
Ursus, Sciurus afvensom af Quadrumaner och Phoca- 
ceer visades. Hos dessa sednare synas de serdeles langa 
quarstanna. Sa val hos Phoca, som Trichechus och Otaria 
hafva de tillika en sa betydelig liingd, att de latt kunde anses 
vara rudimenter af det saknade os metacarpi eller metatarsi. 
Det lilla ben pa insidan af det innersta os metatarsi hos katt- 
sliigtet ansag Hr. Retzius vara denna epiphys, som har ensamt 
representerar tummen. Da ifragavarande epiphys sa constant 
forekommer pa tummens sa kallade os metacarpi och stortaris 
likaledes sa kallade os metatarsi, och da de ofriga ossa meta- 
carpi och metatarsi lika constant sakna dylika tillsatser vid 
deras basilar-iindar, men samma epiphys deremot utgjorde en 
bestiimd tillhorighet for phalangernes basilarlindar, sa antog 
Hr. j Retzius, att, ej allenast tummens sakallade os metacarpi, 
sasom Galenus , Vesalius , Bartholinerne och Cooper m. fl. 
