315 
tydligt scr pa Fig. 1, och hvarom man dcssutom latt ofvcrlygar 
sigj, da man tillsatter under microscopet litct Svafvelsyra, som 
da genast kommer Epithellal-cellerna att skiljas at. Uti de 
fjell, som betiicka flackarna fmner man vid microscopisk un- 
dersokning bland epidermis-cellerna cn miingd harfragmenter, 
hvilka liksom aro laddade med sporer mellan sina fibrer och 
som likna fullkomligen Fig. 1, ehuru de aro bojda och vridna 
i flora former. Det ar sannolikt alt den nagot i blagratt dra- 
gande fargen pa fliickarne beror af dessa fragmenter, som ligga 
blandade med Epidermis-celler. Sporerna aro runde, trans- 
parenta ej moleculara och lialla vanligcn i diameter 000,5 
millimeter; och for jemforelsens skull kunde man saga 
dem vara halften sa stora, som blodkulorna hos menniskan. 
Jag har alldrig funnit denna mogelbildning annorstader, an 
inuti haret och alldrig bland Epidermis-celler. Undersokes 
microscopiskt de ofvannamnde bojda, framstaende, latt lossande 
haren, sa synes deras bulb us liksom borttvinad, niistan alltid 
krokt och roten omgifven af en natbildning; se Fig. 3. Dylik 
natbildning liirer forekomma pa atskilliga djurs har, men hos 
menniskan forekommer den ej uti normalt tillstand, utan synes 
tillhora ett sjukligt forhallande; ty jag har nagra ganger haft 
tillfiille observera dylik natbildning, der haret fallit bort af 
annan orsak an uti ifragavarande sjukdom. Hvad sammanhang 
for ofrigt denna natforiniga bildning kring harets rot kan ega 
till mogelbildningen, lemnar jag derhan. 
Af det nu anforda inser man tydligen sjukdomens vege- 
tabiliska natur, att den namligen beror pa en cryptogam som 
uppkommer inuti haret och vallar dess skorhet, sa att det latt 
brytes af, liksa fmner man att den ifragavarande mogelbild- 
ningen forhaller sig licit olika, an som Gruby funnit och be- 
skrifvit forhallandet uti Porrigo decalvans; och da detta af 
mig observerade fall fullkomligt ofverensstammad till sina yttre 
kannetecken med Mahons T eigne tondante (Squarus 
