320 
den saakaldte Bellske Opdagelse, lod denne Bichatske Ad- 
skillelse i Begyndelsen ganske uantastet. Folelse ogBevaegelse 
vare de to Hovedegenskaber, hvorom alle Undersogelser dreiede 
sig; de tillagdes begge det animate Nervesystem, og som de 
to Hovedfactorer i dettes Virksomhed. Det ubeyidste Nerveliv 
antoges endnu eensbetydende med det organiske eller vegeta- 
tive og tillagdes den sympathiske Nerve og dennes Ganglier. 
Imidlertid gjennemgik Nervephysiologien sit andet store 
Udviklingstrin — som et saadant kan vel den Raekke Erfarin- 
ger betegnes, hvorved man lidt efter lidt (isaer ved Ehrenberg , 
Johannes Muller, Valentin) fandt lid, at Nervesystemet bestaaer 
deels af Ror, deels af Kugler; at bine ere indbyrdes aldeles 
isolerede saavel i anatomisk som physiologisk Henseende, idet 
de nemlig intetsteds smelte sammen, og det enes Ledning 
aldrig gaaer over paa det andet. En ganske overordentlig 
Klarlied udbredtes derved over Nervephysiologien. Den i 
hiiieste Grad beundringsvaerdige Praecision i al Sandsning og i 
liver Muskelbcvaegelse fandt derved en meget tilfredsstillende 
Forklaring. 
Af Nervesystemets Hovedafdelinger antoges Hjernen for 
Bevidsthedens egentlige Saede; alle Rygmarvsnervernes Grund- 
ror henfortes til de to Hovedklasser: Bevaegclses- og Folelses- 
Nerver; Rygmarven var et Mellemled mellem dem og Hjernen; 
alle tre Afdelinger henfortes til det bevidste Nervelivs Or- 
ganer. 
Det varede meget laenge, inden man skjaenkede det saa 
let ioinefaldende Phaenomen en saeregen Opmaerksomhed, at 
de symmetriske eller saakaldte vilkaarlige Muskier meget ofte 
virke uden vort Vilkaar, i Minespillet, Aandedraettet, ved Braek- 
ning, Hoste, Nysen, og i alle meer eller mindre krampagtige 
Bevaegelser overhovedet. Omsider blev dette Phaenomen Gjen- 
stand for here Physiologers Undersogelser. Man fandt, at disse 
Bevaegelser kunde vedblive at udfores paa Dyr, efterat Hjernen 
