370 
fra 1834 har man ikke mere hort noget til denne Sygdom i 
disse Fgne. 
T us sis convulsiva begyndte i Efteraaret 1826 baade i 
Vensyssel og Thye og lierskede her hele 1827. I Efteraaret 
1832 viste den sig atter i Aalborg, kom forst det naesteEfter- 
aar over til Vensyssel og var meest udbredt i 1834, medens 
den allerede bavde vaeret i Thye fra Begyndelsen af 1833 og 
kun Epidemiens Slutning varede ind i 1834. Den naeste Epi- 
demic forplantede sig ligesaa langsomt i Vensyssel, thi medens 
den allerede herskede fra April til September 1839 i Aalborg, 
blev den forst rigtig ahnindelig her i Aaret 1841, medens den 
allerede i April 1839 var paa Morsoe og i Slutningen af s am- 
ine Aar i Thisted og Omegn. 
Icterus omtales undertiden som meget hyppig efter 
usaedvanlig varme Somre, saaledes f. Ex. paa Morsoe 1825, 
og i Hjorring 1842. 
Af endemiske Sygdomme er Li thi a sis bieven bemaerket 
paa Morsoe, Ergotismus spasmodicus (Kriebelkrankheit) 
er hist og her bleven observeret i fugtige Aar, dog af meget 
mild Grad, Scabies er, isaer i Vensyssel, saa hyppig, at neppe 
noget Individ af Almueklassen er fri derfor, og naesten ligesaa 
almindelig er Rheumatisme, der ved tor, kold Vind let 
gaaer over tit Betaendelse; maaskee den er Aarsag i, at 
Phthisis ikke forekommer saa hyppigt, som man ellers skulde 
vente det af den almindelige scrophuleuse Disposition, som 
hele Folkets Levemaade fremkalder. 
En for Thye og Morsoe egen endemisk Sygdom er en 
Cardialgia chronica, en Dyspepsie, som af Folket selv 
benaevnes: “Ondt mellem Mave og Bryst.“ Hvis den alene 
fandtes mellem de mere velhavende Bonder, kunde man til— 
skrive den Nydelsen af for store Qvantiteter af altfor fede 
Levnetsmidler, hvortil disse Menncsker ere temmelig hengivne; 
men den findes ogsaa tit hos den fattigere Almue, baade ved 
