37(> 
i ett 3die lyckas den, i ett 4de misslyckas den. Med cn sa- 
dan villradighet, under sa obestamda forhallanden, kan det 
enda resultat som asyftas: ett for domstolen upplysande och 
ledande liikarebetyg, aldeles icke ernas. 
Yiljc vi ater soka oss en bestamd princip, et fast utgangs- 
punkt for bearbetningen af rattsmedicinen i allmanhet och 
sarskildt for laran om skadors lethalitet, sa maste vi traffa 
den i var Criminalratt, ty endast dar star den att finna; endast 
i var egen, utur nationens culturtillstand utgangna och i jemn- 
bredd med densamma sig utvecklande Criminalratt. 
Ga vi ut fran en sadan Criminalistisk basis, sa visar det 
sig att domstolen i mal rorande dodande skador behofver veta: 
om den skadade dott af skadan eller ej? Har han dott af 
skadan, sa ar drapet gifvet; har han det ej, sa ar saken icke 
drap. Men dott har han onekligen af skadan sa val i det fall, 
da densamma bestatt i en hastig forstorelse af lifvet t. ex. i 
halshuggning, som om den bestatt i ett litet sticksar som op- 
nat vag for en ohammad blbdning, hvilken medtagit lifvet, 
eller uti en stot som framkallat commotion eller inflammation i 
hjernan eller annat inre organ och efter naturens ordning 
tagit dodande utgang. — Det finnes pa detta satt ingen di- 
stinction af ovillkorligt och tillfalligt dodsfall, utan en skada ar 
antingen dodande eller icke dodande. 
Pa samma satt forhaller det sig med ofriga rattsmedicin- 
ska imnen och den enda vag hvarpa man kan fullt principen- 
ligt bearbeta dem, iir att gora det i noga ofverensstammelse 
med lagarna. Endast pa detta satt blir man oberoende af de 
skolastiska tvistigheter, livilka, i atskilliga af de tyska Staterna 
gora sa mycken oreda, framkalla omattligt voluminosa lakure- 
betyg, som likviil innehalla foga for saken och endast iiro 
prof af minutios grundlighet. Yi aterfinna dem ofverallt i de 
tyska Statsmedicinska journalerna. Jag anholler sluteligen att 
till Sectioncn fa utdela nagra exemplar af min af handling: 
