380 
kunde ved Plcieanstalterne gjore Helbredelsesforsog. Saasnart 
Almuen senere fik mere Troe til at Sygdommen var helbrede- 
lig og mere Lyst til at soge Hjelp, vilde Helbredelsesanstalter 
med mere Nytte kuniie indrettes. 
Brigadelaege Hjort oplyste paa den i sin Tid af Regje- 
ringen nedsatte Commissions Yegne, at denne havde indstillet 
paa en combineret Indretning af en Pleie- og Helbredelses- 
anstalt, hvis hele Construction let kan blive saaledes, at den i 
Hovedsagen kan gjore Tjeneste som Pleieanstalt alene, om saa 
maatte onskes. Han troede derhos, at Pleieanstalterne i det 
Vaesentlige burde vaere Communesag, medens Staten burde 
oprette Cuuranstalter. 
Reservelaege Steffens formeente derimod, at Forholdet 
burde vaere omvendt. 
Districtslaege Kraft ansaae at Humanitet fordrede, at An- 
stalter oprettedes paa forskjellige Steder, da han havde erfa- 
ret, at de Spedalske ved mindste Haab om Helbredelse soge 
Hjelp, og det er haardt for de Syge at maatte soge til langt 
bortliggende Steder, for at kunne komme i Cuur. Forovrigt 
antog han at Sygdommen vel ikke var contagios, men at den 
dog kunde opstaae spontant, og at det er unyttigt at oprette 
Cuuranstalter, saalaenge man kan antage den uhelbredelig. 
Brigadelaege Hjort opponerede mod det ringe Haab, man 
havde om at kunne helbrede Sygdommen, hvorfor han antog, 
at dog altid nogle Helbredelsesforsog stadigen burde gjores, 
da Tiden dog kan medfore Resultater heraf, skjondt hidtil lidet 
er vundet. Begynder man ikke paa Helbredelsesforsog kom- 
mer man aldrig til Kundskab om Helbredelse ikke skulde vaere 
mulig og om den hensigtsmaessigste Behandling. 
Formanden Professor Retzius resumerede Debatterne og 
gjorde til Slutning den Bemaerkning, at det synes at blive det 
Hensigtsmaessigste, at traeffe Foranstaltninger til at isolere og 
pleie de Syge uden derfor at tabe Helbredelsesforsog af Sigte. 
