42S 
skilles ad, er det naturligt, at yor Tanke henvender sig til 
enhver i aandelig Henseende ophoiet Personlighed, som har 
havt en oplivende Indflydelse paa vore Moder, hvad enten han 
er her tilstede eller fravaerende. Og til hvem skulde vort 
Sind for hendrages, end til vor Konge? Som en fleeraarig 
ivrig Tilhorer ved en Berzelius’s Foredrag, blev han som 
Kronprinds fortrolig med Naturyidenskaberne; vi kunne saale- 
des betragte ham som selvskrevet Medlem af vor Forening. 
At han fremdeles har beholdt yarm Interesse for disse Viden- 
skaber, derom vidnede hans bestandige Tilstedevaerelse saavel 
ved de almindelige, som specielle Moder i Stockholm. Hvad 
Norge allerede skylder ham i den korte Tid, han har siddet 
paa sin ophbiede Faders Throne, vil jeg ligesaalidt omtale, som 
de glade Forhaabninger, hvilke begge de forenedu Riger paa 
Grund af det allerede Udforte kunne have for Fremtiden. Om- 
endskjont dette alene vedkommer os, er det utvivlsomt, at 
ogsaa vore danske Venner med varm Interesse ville iagttage 
en saadan Personligheds Udvikling. Men om vi endog fra et 
lavere Standpunkt betragte ham som vor Forenings, i Viden- 
skabernes Mysterier indviede, hoie Beskytter og Yelynder, saa 
iroer jeg, at alle Naturvidenskabernes her tilstedevaerende Re- 
praesentanter ville foie en faelleds Trang til med mig at yttre 
det hjertelige Onske: Gud holde sin beskyttende Haand over 
vor elskede Konge, to RigersHaab! Laenge leve Kong Oscar /“ 
2) Professor Holst. “Videnskabers og Kunsters varme 
Ven, kyndige Dommer, ivrige Beskytter, og vort Selskabs op- 
hoiede, gavmilde Understotter! Danmarks Konge Christian 
den 8de!“ 
3) Professor Boeck. “Det synes, at Normaendene almin- 
deligt af sine svenske og danske Brodre ansees for Egoister. 
Vi have oftere seet paa Prent Yttringer, der tydeligt nok ud- 
tale saadan Mening om os. Maaskee denne Mening er fuldt 
begrundet, maaskee dog ogsaa man har vaeret alt for villig til 
