20 
Bil. A. 
Tal vid dppnandet af Skandinaviska 
Natiirforskare-Sallskapets forsta all- 
manna saminankoinst i Stockholm 
(den l3:de Juli 184‘2). 
Af Friherre Bet'xeMiws, 
vSka ndinaviens Naturforskare sanilas i dag for iredje 
gangen under vetenskapernas egid, till omsesidigt utbylc 
af nyvunnen erfarenhet eller af utvidgade asigler ocli 
till gemensamma beinodanden att afsloja mer och mer 
af hvad naturen med sparsamliet lemnar for var forsk- 
uing atkomligt. 
Varen valkomne, Mine Herrar, tuseiifaldigt val- 
komne, for att nied forenade k rafter strafva till detta 
adla och boga nial. 
Mycket bar, sedan vi sista gangen mottos, blifvit 
utront, sorn da var obekant, bvars bppna meddelande 
skall rikta vart geniensamn)a kunskapsfdrrad ocb skall 
vacka vart bifall till de yngre naturforskarnes lyckade 
bemodanden och stegra var hdgaktning for de aldres 
fortsatta frarngangar. Vart tacksarama erkannande af 
deras fortjcnster skall omflata deras bjessa med nya lagrar. 
De gamles tankesprak: Conjuncta valent, ligger till 
grund for vara, efter bestamda mellantider alerkom- 
mande sammantraden, ocb det skall, jag hoppas det, af- 
ven genom oss bekraftas. 
Naturen utrustar menniskan med fallenheter af olika, 
art, som i lifvets var olika utvecklas af uppfostran ocb 
undervisning. Tillfalligbeter inflyta derpa, som stundom 
