21 
hamma , stimdom beframja en hogre utveckling, oc(i 
bestainma ollka riktningar for naturanlagens anvantlande ; 
hvarigenom vi fdras at olika ball af det menskliga ve- 
taiidets vidstrackta fall, der vi odia bvar sin teg. Od- 
lingens frukler bero dock ej endast af den flitigt ned- 
lagda mddan, utan afven hufvudsakligt af det omdome, 
hvarmed den anvandes. Vara bemodanden ledas stundom 
i en falsk riktning. Den at sig sjelf lemnade forskareii 
marker da ofta icke att ban rakat pa en afvag, ban 
kan langt fdrirra sig derpa, och vanan vid den falska 
straten fdrbyter sig latt till ofvertygelse om dess ofel- 
barhef. Genom muntligt meddelande af asi<jter och er- 
farenhet emellan flera, som arbeta i samma vag, genom 
dessa asigters skarskadande af man med erfarenhet i 
skiljaktiga riktningar, vackes uppmarksamheten at flera 
hall, de ensidiga felstegen forebyggas, och, utan att man 
sjelf marker huru, fores man deraf pa en riktigare vag, 
och detta ar en af de stora frukterna af vetenskapliga 
sammantraden. 
En annan verkan deraf ar icke mindre fortjent af 
uppmarksamhet. En stor formaga paras ej alltid med 
en lika stor hag att gora den anvand. Man kan hafva 
formaga till mycket, utan att hagen leker pa nagot. 
Det ar ett naturens spel, som menniskan ej alltid har 
formaga att med en kraflig vilja ratta. Hag for forsk- 
ning ar lika val en gafva af naturen, som formagan 
dertill. Man maste vara i besittning af bada , och ibland 
OSS ga de langst, som, ehvad hinder handelserna lagga i 
deras vag, icke hiinna afsta ifran fullfoljandet af den 
. I ' ) - 1 f '1 - 
