22 
bana pa hvilken hagen foranledl dem att auvanda sin 
formaga. 
Till Skandinaviska folkens national-lynne horer ett 
allmannare ntspridt anlag till begrundande af foremM 
inom matematikens, niekanikens och naturlarans om- 
raden; men, atminstone hos de nordligare deribland, 
visar sig en viss brist pa nit, en liknojclhet, hvilken vid 
det ringaste binder for forsoket att anvanda delta natur- 
anlag, lemnar det oanvandt. Der finnes mycken bade 
hag och formaga alt inhamta kunskaper ocb att gora 
sig bekant med andras erfarenliet, men som icke mot- 
svaras. af ett naturkraf att anvanda och gdra dem frukt- 
barande. Att da vacka en sadan hag, att gdra ett 
slumrande naturanlag lefvande och verksamt , skulle fram- 
bringa ovantade frukter. En sadan vackelse kan var 
forening gifva. Det ar en beromvard aregirighet att 
tafla med andra i nytlig verksamhet, denna adla drift 
vackes af exemplen, och den bag, som arbetets fdremal 
ensamt icke formadde uppvacka, tiindes ofta af begaret 
att icke blifva efter och stegras stundom till bemodande 
att dfverlrafTa andra. Pa detta satt lifva vara omsesidiga 
meddelanden den slumrande hagen till verksam forskning 
och vi skola smaningom komma derhan att adelt tafia i 
framgangar pa natur-vetenskapernas fait, under det vi 
med erfarenliet af de mddor sann frarngang krafver, 
derat skanka en okad bylining. 
Fdrgatom dock dervid ej, att det ar sanningens 
utforskande, ej hyllningen for dess uppdagande, som ar 
