n 
varl syftemal. Den som bar upptackts-ara till foremal, 
soker den oflast pa genvagar, hvarpa den forfelas eller 
vinner stnndom dagens pris, som morgondagen bortblaser. 
Utmarkta fdregangares ledning och efterddmen skola at 
vara vetenskapliga bemddanden, jag ar viss derom, gifva 
en sann, ocb till vart ratta mal ledande riktning. Vi 
skola deraf vanjas att soka undvika livad Romaren kal- 
lade: Nubem pro Junone amplecti. 
Vara forsknlngar och rdn aro fragor, stallda till 
naturen. Dc resultat vi fa, aro hennes svar. For att 
erhalla sakra och tydliga svar, maste vi fdrsta att fraga 
val. Pa den ofullstandiga fragan bllr svaret merendels 
otydligt. Men ofta fa vi, pa de bast utstallda fragor, 
svar, som synas oss fdrtackta , liknande orakelsvar, som 
behdfva uttydas for att fa deras mening. Men sa fdr- 
haller det sig icke. Naturen svarar aldrig, likt de garn- 
les orakel, med gator. Hennes sprak ar klart och tyd- 
ligt, men vi fdrsta ej alia enskilta ord deri , hvaraf 
dock meningen beror. Att tyda dem godtyckligt, villse- 
fdrer oss alltid. VI behdfva da lara mera af hennes 
sprak, vi maste fortsatla vara arbeten, till dess svaret, 
utan utlaggning, fdrstas. Det vill med andra ord saga, 
att vi i hvarje tid, erfara mycket, hvilket vi da annu 
ej ratt fdrstfi, men som, fdrr eller sednare, genom nya 
rdn och derigenom vidgad erfaienhet, blir sa klart att 
det ligger dp pet fdr alia. 
Det ar ett sa naturligt begar, att vllja fdrsta det 
mesta mojllga, och vi marka ofta ej hum vi, genom 
gissnlngar, dem vi fdrvexla med sanningar, fylla bristen 
