28 
I enliver, endog tilsyneladende nok saa enkelt Ting, 
indeholdes eii heel Mangfoldighed (man kunde sige eii 
Uendelighed) af Tanker, hvilke Taenkningen maa bear- 
beide adskillende, forenende og ordnende, f’orend den 
kan samnienfatte dem i deres Eenhed: Anskuelsen mod- 
tager derimod Indtrykket af dem under eet, derfor heelt 
og slaerkt og klart, men ikke med Taenkningens gjen- 
nemlraengende Bevidstlied om det Indre i Tingen. 
Idet vi frembringe en mathematisk Linie eller Fi^ 
gur, det vaere sig enten blot for den indre Anskuelse 
eller tillige for den ydre Sands, lade vi os bestemme 
ved een Tanke, iiden for Oieblikket at henvende Op- 
maerksombeden paa dens Udfoldning; men det Frem- 
bragte indeholder dog Udtrykket af alle de Tanker, , 
som framkaldes ved Udfoldningen. Tdet vi frembringe 
den rette Linie, er vor Tanke blot henvendt paa Ret- 
ningens Eenhed. Lnderkaste vi derimod det Frembragte 
en Gjennemtaenkning^ bliver det klart, att deri b'gger 
liver Deels, endog den mindste angiveliges Ligedanhed 
med det Hele, Anlaegget til en uendelig Forlaengelse, 
den meest usammensatte Bevaegelse, Veiens storste Rort- 
hed mellem to Punkter, Grundmaalet for al Udstraek- 
ning. Dog det maa vaere nok her at have antydet den 
rette Linies indre Mangfoldighed. Da den Korthed , 
som vi her maae gjore os til Lov , ikke vel tillader os 
mere end een omstaendelig Udvikling af denne Art, ville 
vi vaelge en Gjenstand, som giver os en let og rig An- 
ledning til Tankeudviklingen. 
