33 
stilling af en til alle Sitler udgaaoiido, i ingcn Reining 
hcmniet Virksotniicdsy tiring. FoiTdlgc vi ot Piinkt, som 
gjennemlober Otnkrcdsen, saa see vi en uendelig Eenhed 
i en uendelig Forandring. Betragle vi Forlioldet mellem 
dens Indre og Yd re, saa finde vi dens Indhold stdrre 
end den med uforandret Grendselaengde*, omdannet til 
nogensomhelst anden Skikkelse, kunde vaere. See vi hen 
til Tankeudfoldningen , saa have vi en uendelig Symme- 
trie, med alle Modsaetningers i’uldkomneste Ophasvelse. 
Den staaer da for os med en saadan Heelhed, AfsluUet- 
hed, Fylde og indre Haimonie, at den fremstiller os en 
i sig selv afsluttet lille Verden, et Verdensbillede, for- 
saavidt dette kan gives i et Plan og med saa enkelte 
Midler. Man kunde sige, at det er det meest elemen- 
tare Verdensbillede. Med rette kaldte de Gamle det 
den fuldkomneste Figur (forstaaer sig i Planet). 
Naar man sammenligner Cirkelen med det mere 
udviklede Skjdnne, saaledes som det fremtrseder under 
alle Verdenskraefternes Forening, bliver den mat; men 
holder man her, som man bdr, Tanken borte fra al 
hiin Mangfoldighed , og lader den dvsele i det Tankerige, 
vi for den fdrste Betragtnings Drug have afgrsendset, vil 
man deeltage med os. 
Naturen frembringer hyppigt de samme Former, 
som vi have dannet ifolge vor Toenkning. I Krystal- 
lerne viser den os de Former, som begrendses af retie 
Linier og Planer, i Bolgen viser den os Cirkelen; i 
Vandspringet Parabolen , i Klangfigurer Hyperbolen o. s. v. 
Naturf. HanclL 78 4 z. ^ 3 
