41 
disse giver Horoiedskabet et Tryk , paa hvllket folger cn 
Tllbagegang; der foregaaer saaledes ogsaa i Hdrenerven 
en Raikke af Sammentrykninger og Udvidelser, eller, 
vilde man ikke kalde dem 'saa, en Raekke af vexlende 
modsatte Indtryk. Men i LydboJgen have disse Sarn- 
inentrykninger og Udvidelser endnu flere Forandringer 
i Folge ined sig. Hver Sammentrykning frembringer en 
Varmeudvikling, hver Udvidelse en Afkjolning. I deres 
hurtige Paahinandenfolgen blive disse Virkninger ikke 
folte som Varme eller Kuldej men Ingen vil letteligen 
tvivle om, at dertil vil svare Tilstande i Nerverne, 
Fremdeles er der med disse Varmeafvexlinger ogsaa 
electriske Afvexlinger forbundne, og med disse alter 
magnetiskej lad dem end vsere nok saa smaa, de kunne 
ikke voere uden Betydning. 
Vi have hidindtil tail om Hdrenerven i almindelig- 
hed j med det vilde aabenbart vaere en stor Vildfarelse, 
at sammenligne den med een enkelt Strseng. Som en 
Heelhed modtager den Indtrykket af alle Toner j inen 
dens kunstrige Udvikling i Sandseorganet lader os for- 
rnode, at den indeholder underordnede Leed til Opfat- 
ningen af de forskjellige Toner. Vilde nogen betvivle 
dette, maatte han dog tilstaa, at Orel forholder sig mod 
Toneme som et heelt System af Straenge, hvori alle 
Toner finde en Medklang. Skulde Nogen derimod finde 
den Tanke, at Nerverne ligesom medklinge, altfor dristig, 
maatte detle enten hidrore derfra, at han, tvertimod 
den udtrykkelige Erklaering, indskjdd i vor Opfatning 
en altfor naer Samraenligning melleni de spaendte Straenge 
