42 
og Nervcrne, eller deiTra, at ban oversaae den Sandhed, 
at elbvert Sandscorgan maa besidde Evnen til selv at 
frembringe, eller oin man liellere vll, selv at gjentage 
de crholdte Indlryk. Man kunde i denne Anledning 
lienvise til den paa Erfaring byggede Laere, at saavel 
Synets som Horelsens Fornemmelse vedvarer, efter at 
den udvortes Aarsag er bortfjernet. 
Ved den hele ydre Natnrs Indvirkning befinder sig 
nu Horenerven Qg gjennem denne hele Nervesystemet 
i iiopliorlige Svingninger, som ofte ere saa svage, at de 
ei komme til vor Bevidsthedj men naar vi finde os 
hensatte i eensom og natlig Stilbed ville vi tydeligt foie, 
at de( som vi for holdt for Stilbed, ikke var det; og 
dog er selv Nattens dybere Stilbed ingcn fuldkommen 
Mangel af al Lydsvingning. 1 biin Nervernes iibestemte 
Svingningstilstand indgribe Toneme, og frembringe en 
kraftig Viiksombed, bvor der forbcn kun var en sovn- 
agtig, og derbos en Oiden og Samstemning, som un- 
deitrykker de uordentlige Bevaegelser, eller gjor deni 
umaerkelige. Det vil dog vaere raadeligt, at oplyse 
disse Forbold ved et Exempel. Vi ville henvende vor 
Opmasi ksomhed paa Menneskets Gang. Hvert Skridt 
er Folgen af et nyt, fra Nerverne udgaaende Ind 
tryk paa Bevaegelsesmusklerne, og Gangen forudsaetter 
da Nervesvingninger, i den forhen angivne' Betyd- 
ning. Dersom nu hverken den taenkende Villie umid- 
delbart er benvendt paa Gangen, og heller ingen her- 
fikende Stemning uddver en middelbar Virkning derpaa, 
vil den vise sig nbestemt, forsaavidt ingen staerk Vane 
