48 
ncr och v. Hcllandt utvidgaclc* oeli bckraftacle Celsii upp- 
glfter, hvllkas riktigliet cleremot bestreds af Richardson ^ 
Gadolin d, d., Hof, Bjdrncr , Melander , Rancher g, Est- 
lander. Bring och Brovallius. En och annan af de 
sistnamda hamlade sina motbevis fran iakttagelser i Skane 
och i sodra Halland, mot hvilka annii i dag intet jaf 
kan andragas. 
Ingen af dessa forfattare, utom Svedenhorg , hade 
befattat sig med egcniliga gcologiska forsknlngar, amnet 
behandlades historiskt-geografiskt , man insag ingen an- 
nan orsak derlill, an att vatlnet pa jorden maste sma- 
ningom aftaga i myckenhet, hvilket at hela fragan gaf 
namn af Ldran oni vattaniinskningen. Men vid fdrsoken 
att utfinna huru den sa antagna orsaken kunde vara 
mdjiig, fdretedde sig sa manga fysiska omojligheter, atl, 
nar man fdrblandade de sakra iakttagelserna med fdr- 
slagsmeningarna om deras orsak, utbredde sig kring det 
hela ett tdeken af tvetydighet, som lange hvilade derdfver. 
V, Linne, som, under sina resor i flera af Sveriges 
landskaper, liktidigt med A. Celsius^ iakttagelser 
hvilka talade for vattnets sankning, uttryckte sina asig- 
ter i delta amne, i ett akademiskt tal: de terree habi- 
tahilis incremento , vid en promotion i Medicinska Facul- 
telen 1743. Det var en storartad hypothes, som hade 
jordens form vid skapelsen till ulgangspunkt. Han an- 
tog att jorden var betackt med vatten, med undantag af 
en enda d, hvars utslrackning och hdjd dfver hafsytan 
medgaf alt der funnos alia klimat, hvilka af skaparen 
fdrsags 
