49 
forsags mod dem filllidriga organiska varolsor. Vafhiet 
aldunstade smaningom, dot lorra vidgade sig och do 
lefvande varelseriia spridde sig eflcr hand derpa. Ge- 
nom forslagsmeningens vidstrackthet , hlef den emcdlertid 
utan allt inflytande pa fragan om hvad i Skandinavicn 
visade eller icke visade sig. 
Men om ocksa hvad som pa spekulationens vag 
gjordes i afseende pa denna fraga bidrog att inveckla 
den i svarigheter, sa forsnmmades a den andra sidan 
intet att underkasta den profiling pa erfarenhetens vag. 
Celsius hade blifvit ledd till sina undersokningar af en 
gammal fiskares berattelse, hvilken af andra^yfiskare en- 
stammigt bekraftades, att de sa kallade skalgrunden 
under bans lifstid -fbrandrat sig. Dessa skalgrund aro 
flata klippor, som ligga sa jemt i yallenbrynet, att de 
vid hafvets ringaste rbrelse af vagorna ofverskbljas. Pa 
dessa lagga sig skalarna till hvila i vatlensqvalpet. Sa 
snart klippan ar sa hog, att smarre hafsvagor ej ga 
derbfver, sokes den ej mer af skalarna. Fiskaren visade 
Celsius klippor i 6stersjon, der han i barndomen sett 
sin fader afvakta skalarnas uppkomst, hvilka nu med en 
och annan fot hojde sig ofver vattenytan. Deremot hade 
nya skalgrund uppstuckit, pa hvilka sonen gjorde sin 
fangst. Detta foranledde Celsius att uthugga marken pa 
fristaende klippor, utmarkande vattenhojden da de ut- 
hoggos. Dessa marken undersoktes pa langre mellan- 
tider och befunnos efter hand komma hdgre och hdgre 
ofver vattenytan. Detta efterddme fdljdes sedan af flera 
JSaturf. Handl. 1842. 4 • 
