94 
Leiring. Paa Moen ere de lioie Kridlklinler saaledes 
omveltede, at 200 indtil 300 Fod maegtige Kridtmasser 
livile paa Rullesteensleer , ja selv paa Riillesleenssaiul. 
Hvor derimod Bruunkulforniationen endnu liar sin liori- 
zoiitale, eller naesten horizontale, Leiring, som i det store 
vestlige Bruunkulpartie , der mangier det uschichtede 
Rnllesteensleer enten aldeles, eller forekommer ikkun i 
enkelte Pletter. Forfatteren beraaber sig endvidere paa 
en lagttagelse, der viser, at lignende Virkninger have 
endnu fundet Sted i en langt sildigere Periode, idet 
Blaaleerlag imellem Lbnstriip og Lokken i Vensyssel in- 
deslutter Muslinger, der forekomme endnu paa samme 
Kyst, og desuden Ravstykker indliyllede i Bendeltang. 
Dette Partie bar der, bvor Laijene blive no3Sten lod- 
rette (75°), en Raekke af Granitrullestene , der som et 
Rev gaaer langt ud i Soen, o'g betegue Linierne af 
Scbichternes storste Haevning, et Phaenomen, som For- 
fatternn ikke troer at kunne forklare sig paa nogen 
anden Maade, 'end ved at antage, at de ved,Gjennem- 
bruddet ere kastede op til Overfladen. Forfatteren an- 
tager altsaa, for at udtrykke det bestemt og skarpt, at 
det Cbaracteristiske ved Puillesteensleret bestaaer deri, 
at underjordiske Kraefter have gjeniiembrudt Danmarks 
Jordbund selv 5 at Leer og Sand, Granit og Flint ere 
Productet af dette Gjennembrud; men ban vil ikke 
naegte, at Naboerigernes Granilmasser, ved deres Haevning 
paa samme Tid, kunnd have bidraget tie Massens For- 
ogelse, og ban ma endnu enaang gjentage, at de staeikt 
beldcnde Lag ere det Cbaracteristiske ved vore For- 
