114 
Som Medleni af en i 1837 i INorge necisat Kgl. Com- 
mission til at lularbeide Forslag til en Reform i Rigets 
StralTcanslaltsvocscn , maatte Unclersdgclse af den nyere 
Fangepleics Virkninger paa Fangernes Helbred vaere mig 
af den storste \igtiglied. Resultatet af mine fleeraarige 
Forskningcr i dcnne Reining, af Sludiet af de fortrinligste 
Skrifter over Sagen , af mine egne Erfaringer, samlede 
i en stor Maengde Fa?ngsler paa en efter Kgl. Befaling i 
1838 foretagen Reise i Storbritannien , Ireland, Belgien, 
Ft ’ankrige, Schweitz, Tyskland og Danmark, for at ind- 
liente noiere Oplysninger om den nyere Fangepleie, og 
endclig ved Samtaler med Europas faengselskyndigste Maend, 
var ganske det Modsatte, ncmlig, at Pliiladelpliiasystemet 
liar viist sig mindre skadeligt for Fangernes Helbred, end 
tioget af de dvrige baade aeldre og nyere Syslemer. Som 
Medlem a f bemeldte Commission , fandt jeg derfor ei heller 
fra dcnne Side nogen Bctacnkelighed ved at anbefale det 
samme System antaget i mit Fddeland. Jeg bar derfor 
ved de tvende bidtil aflioldte skandinaviske Naturforsker- 
mdder, baade ved det i Gotheborg og ved det i Kjd- 
benhavn, i tvende offentlige Foredrag sogt at gjdre den 
samme Mening gjaeldende. Taiisbed fra min Side paa 
dette Sted sknlde derfor vaere ubehorig. Den sknlde 
maaskce udtydes, som om jeg senere var kommen til en 
modsat Overbeviisnino' o»r derfor billijjede de i FlorentI- 
nermddet gjorte Modbemaerkninger. Da jeg derhos under 
mit nuvaerende Uphold her i Stockholm har bragt i Erfaring, 
at en om bemeldte Forhandlinger i Florentz i ’’Svenska Mi- 
nerva”, 1841, N:o 140, indfdrt Artikel her i Landet har faestet 
