142 
besta de af grofva sidostenar och dfvcr deni ligger en 
eller flera grofva stenhallar; dels besta de af mindre 
grofva sidostenar och ofver deni ligga aldrig nagra sten- 
hallar: dessa sednare aro alltid oppna rned iindantag af 
den jord som nedfallit i dem. I begge slagen forekoni- 
ma alltid stenredskap, och endast sadana, aldrig metall: 
de hafva swedes begge tillhort landets aldsta ur-inneva- 
nare; men i dem som aro tackta med stenhall finnas all- 
tid memiiskoskeletter 5 i de sednare aldrig. Det ar der- 
igenom patagligt att de fdrra aro hegrafnin^shus — graf- 
kamrar — for de aflidna; och lika tydligt, att de sed- 
nare utgjort honingshiis for de lefvande. I dessa sist- 
namnda tralTas husgerad: hela eller sondriga lerkarl, 
ofta sotiga pa bottnen, hvaraf ses att i dem' blifvit ko- 
kadtj flintknifvar, yxor, nal-slipstenar, prydnader. I 
ena flygeln traffas kol och aska — der har saledes 
varit eldstaden och derofver har val varit ett hal i taket 
for roken. — Taket, som varit af trastockar med palagdt 
ris och jord, har ruttnat iipp och jorden fallit ned i 
huseii, och sadane sta de nu pa mangfaldiga stallen. 
De ligga verkligen gruppvis, liksom de Nordamerikanska 
Eskimohusen, och ser man noga efter, sa finner man 
att de alltid legal nara nagot vattendrag. De ha ofta 
varit sa ofverholjda af jord med gron sval att de maste 
ha liknat en kulle. Harigenom kunna vi fdrklara at- 
skilliga berattelser i vara gamla folksagor om troll och 
pysslingar som bott i jordhogar. 
Det torde vid forsta paseendet synas sa mycket mer 
besyiinerligt att forntidshusen harstades sa alldeles liknat 
