143 
m\ varande Eskimohusen i Grdnland och N. Amerika, 
som de iche varit bebodda af sainma folkstam. De ske- 
letter, vi finna i vara aldsta grafkamrar, aro icke Eskimo- 
skeletter. Men dessa menniskohus eller rattare mennisko- 
kulor (ty de tillhdra menniskan endast i sitt lagsta raaste 
skick) forekomma ej blott i Sverige, Danmark och N. 
Amerika, utan afven i Tyskland, der de kallas Hunen- 
hctten; ja de trafFas nagon gang anda ned i Frankrike — 
och ser man noga efter, sa torde spar efter dem fdre- 
komma i alia de lander med elt mindre varmt klimat, 
der man finner redskap af sten. 
I Franska Tidskriften VInstitut *) omtalades for tre 
ar sedan, att man i Frankrike trafFat pa en fornlidsgrift 
af en besynnerlig formj den bestod af stenar satta i en 
cirkelrund och derofver lag en stor flat sten. I denna 
griftkammare lag en mangd menniskoben i en stallning 
alt man tydligt ser att liken varit, likasom i Axvalla- 
grafven, insatta i sitlande stallning. Under den dfra fans 
annu ett mindre benlager, likasom i Asa-hogen i Qvis- 
tofta. Bland benen finnas flintyxor (Casse-tetes) pilspet- 
sar med skarp spets och tandade kanter m. m. En dolk 
af vildsvinstand med skaft af ben o. s. v. I denna be- 
skrifning finner man genast en forvanande likhet bade 
i form och innehall med Asahdgen vid Qvistofta, be- 
skrifven i Iduna, 9:de Haft. 
I en annan Tidskrift, Das Ausland for Mars 1840, 
omtalas ett dylikt fynd i^en annan trakt af Frankrike. 
*) Chronique scient, d. 24 Febr. 1839. 
