151 
litift clet, skulle del Iraffas bland deras talrika knifvar 
ocli andra egg-rcdskap; men delta ar icke fallet. Val 
ser man samma grund former i dessas bronsvapen och de 
fdrras slenva[)en, men della bevisar icke alt de tillhdrt 
samma slam 5 ly alia iifven de mest skiljda slammars 
redskap och vapen ha, som vi fdrut visat, uppkommit 
af lika grnnd former. 
Hos dessa traffa vi lanscn, pilen, yxan, hnifven, 
mejseln m. m. Men vi traffa afven andra vapen soin 
den fdrra ej agdel vi traffa vdrjan och skdldxn, och at- 
skilliga andra, som sedan skola namnas. Denna folkstam 
har begrafvit sina lik pa hell annat salt an den fdrra. 
Den hade griftstiigor, i hvilka en mangd lik insattesj 
sadana traffas aldrig hos denna. Har anlingen omgardas 
hvarje lik af en aflang fyrkant af stora stenhallar eller 
af smarre kullerstenar ; i fdrra fallet ar griften tackt 
med stenhall, i sednare icke. Eller ocksa brandes liket 
och askan och benskarfvorna hopsamlades och lades i en 
urna, eller i en hala i griiset, utan iirna. Dessa tvenne 
begrafningssatt hafva brukals pa samma tid och samma 
stalle, af samma folk. Men om blott ena kdnet bran- 
des, del andra jordades; eller brannings-ceremonien lill- 
ko'm blott en viss vardighet, kanna vi icke. Men sa val 
pa askan i urnan , som pa brdstet af del jo'rdade liket 
lades en metall-bit , heist en knif eller annat egg-verk- 
tyg, mercndels gammalt , fdrndlt och brackt, stundom blott 
en afbruten knifsudd *). Det hela tackles af en stor jordhdg. 
•) l^iir vi nu besinna att det var de rika och fbrnama som lades i 
hog, sa Llir det Jtlait att dea obelydliga mctallbiteu , soiu aldriig 
