t82 
(let 6:te 0,065. Arstniulet cmellan okhagarnes stcirsta con- 
vexitet varierar fian 0,128 'till 0,l45. 
Undre randen af okbagen ar nastan rak, tlllfolje af 
den foga nedskjutande okknolen; incisuren under ofver- 
kiikens okutskott ar svag ocli klndgroparne grunda. 
d)gongroparnes framre cippnlngar aro fyrsldige, nara 
ralvinklige ocli sta nastan horizontelt. Hojden (0,030) ar 
uagot mindre an bredden (0,040); vinklarne rundadej fis- 
surae orbitales externae tranga. 
Okbagarne aro mest utslaende baktlll. 
Goninien_, foga hvalfd och framtill plait, nedstlger 
i ett lutande plan till alveolarranden bakom framtan- 
derne. Holjden af ofverkaken fran spina nasalis ante- 
rior till alveolarranden ar pa fern specimina 0,020^ pa 
det sjette 0,014. En linie dragen fran ofverkakens alveo-* 
larrand bakat i samma hojd och rigtning traffar spetsen 
af processus mastoideus. 
I underkakens bildning finner jag ingen serdeles 
skilnad fran denna del bos Svenskar och Slaver. Hakan 
ar pa 5 specimina bred och tvai*; pa ett spetsig. Hos alia 
6 hafva den pa midten af kaken en knol, som uppstiger till 
alveolarranden i en lag rygg. De uppstigande armarne 
aro breda, bakre vinkeln ar nagot utstaende; kronut- 
skotlen ga ned pa de horizontela armarne med en stark 
list, soil! utvisar framre randen af kindtuggmusklernes 
fasten. Hojden af den staende armen ar 0,070, af den 
liggande 0,035. 
Denna beskrifning ofver de Finska cranierne ar i 
Here fall skiljaktig fran den, som Hueck lemnat i det of- 
