184 
anso SOU) cn mmulart af Fiiiskan. Hacck anser si" haf- 
D 
va funnit, att den fyakantiga liiifviulskalsfonnen ar ra- 
dande bland Esteine, men att da samma form narmar 
sig don ovala , den likval ar nagot kantigj ’’forma cune- 
ata,” sager lian, traffas sallan. Da jag emedlertid hal- 
ier niig till bans vackra plancher dfver den Esfiska huf- 
vndskalen, siirdeles till den I prohl (Tab. 2), sa finner 
jag att denna ganska val ofvercnsstanimer med profilerne 
af de Flnska cranierne, afvensom med min beskrifniii" 
pa dessa, hvai-emot den i flere fall motsager forfattai'ens 
egen. Med afseende hara anser jag mig, pa griind af 
ofvananforda beskrifningar , kunna aniaga foljande luif- 
vnddrag sasom ntmarkande Finnarnes eranier. 
Finnarnes eranier aro korta, i omkretsen kilformi"t 
O 
agglika, med stora , baktill hogt liggande tubera parietalia. 
De skilja sig fran Slavernes genom en smalare, mera 
klotrundt-hvalfd nacke, samt rata och flata tinningar, 
afvensom en langs eftcr pilsdmmcn guende iipphojning 
af bjessen. Fran Lappa rne skilja de sig, enligt hvad 
sedermera narmare skall visas, genom en starkare ben- 
byggnad, genom stdrre tubera superciliaria , starka pro- 
cessus mastoidei, langrc ansigtsprofil , afvensom medelst 
den klotrunda naeken och de mera baktill belagna tubera 
|)arietalia, samt den bakat gaende sagittal-upphdjningen. 
Det gifves val knappast nagot europeiskt folk ofver 
hvars harkomst och stamslagtskap sa mycket morker 
anda intill scdnasle tider hvilat, och hvarofver sa manga 
gissningar blifvit frarnstallde, som det ifragavarande. 
Rike- 
