225 
1 det Foredrag, jeg for 2 Aar sidcn liavde den 
^Ere at liolde over dette samine ^Emne, udhaevcde jeg 
som et af de Puncter, der endiiu trsengtc til en ndiere 
Undersogelse , Sporgsmaalet om Hvalerne sproite Vand 
eller hlaese Luft. Jeg var imidlertid staerkt forudindtaget 
imod Vandsproilningen , tbi om Marsvinene, som jeg ofte 
bar bavt Leiligbed at iagltage frit svdmmende, vidste jeg 
beslemt at de ikke sproite Vand, og om alle Hvaler 
vidste jeg at de drage Aande gjennem de saakaldte 
Sproitebnller. Jeg boldt altsaa med de Naturforskere, 
der ansee de iagttagne Vandstraaler fra Hvalernes Blae- 
sebuller for at vsere Straaler af Luft, svanger med Vand- 
dampe, der i den kolde Atmospbsere forsaettedes i Damp- 
form. Men jeg tilslaaer, at der, for at gjore denne 
Slulning med Sikkerbed, manglede to vaesenllge Oplys- 
ninger: l) at Aandedraetsveiene bos disse store Hvaler 
virkelig ere byggede ganske analog med dem bos Del- 
pbinerne, og 2) at disse Vaandstraaler fra Hvalerne vir- 
kelig kun blive synlige i den kolde Luft. Hvad nu det 
fdrste af disse Punkter angaaer, da bar jeg ved at ana- 
tomere Aandeveiene af flere Rorbvaler overbeviist mig om, 
at en egen Saek, som disse Dyr have for paa Struben, 
og som allerede af Prof. Sandifort i Leyden er over- 
maade godt beskreven, virkelig ved sine saerdeles staerke 
Muskier danner et udmaerket Redskab til at udstode en 
Vaedske med overordenlig Kraft, og at denne Vaedske, 
ifolge Saekkens Leie, netop maa stodes lige ind i Blaese- 
roret, altsaa ud af Naeseboerne eller de saakaldte Spidi- 
Naturf HandL 7842. 19 
