320 
synllicsis som lorcnklal analyscn, tillficdslaller cj den 
stranga vofenskapens ford ran. Det samma gallcr om 
den stora mangd fdiTatlare, aliifran D. Bei^nouilli s tid, 
livilka sokt alt genom Iiypoliiescr , mei- ellcr niindre god- 
lyckliga, alllid i slrid med vissa fcnomen faslan fdren- 
liga med andra, salla analysen i skick alt oj allcnast 
gifva hydrodynamiken vctenskaplig form utan derjemtc 
gdra dess resultat cnkla ocli anvandbara. 
Jemforas Hydrodynamikcns tvenne hiifvudkiasscr af 
fenomen, ncmligen den som tillhdr utrinnandet och den 
som framkallas under en kropps rdrclse iiti ett flytande 
amne, sa visar sig genast en sa stor olikhet dem emel- 
lan, att den synthesis, som vore maklig att innefatta dem 
bada, ovillkorligen maste vara mycket mera generel an en 
som sknlle knnna grnndlagga nppfallningen af hloll denena. 
Men, jn allmannare, desto svarare att behandla med sa- 
kerhet och fnllstandighet; en anmarkning som hanvisar 
pa ordningen i all utveckling, nemligen fran det cnkla 
till det sammansalta. Ilnrn finna denna construclion , 
utan det noggrannaslc studinm af fcnomcnen? Om denna 
sanning ager tillampning pa Hydrodynamiken i dess nar- 
varande skick, sa kastar den oss fran analysens bearbet- 
ning lilbaka inom fdisokcns omrade. Att sa gores !)e- 
bof, visar sig afven deraf att iheorien ickc upptagit det 
l)croende hvaruti den ena molekylens pression star till 
den angransandcs liasligare eller langsammare rdrelsej 
och likval adagalagga forsoken att vardet af della infly- 
tande ulgdr en storhet af samma ordning som sjelfva 
pressionenj hvilken ater lillcrkannes en bestammandc role 
inom hela denna lara, I delta vclenskapens skick torde 
sadana forsok ej vara likgiltiga, hvilka rora dess clemen- 
tara ' bcslamrnelser , sa vida de aro anstallda pa ett satt 
som erbjuder tillracklig sakerhet. Tillatcn mig deifdre, 
M. li., att fiista Edcr uppmaiksamhet vid nagra fdrsdk 
angaende tdiheLens variation inom cn och samma section 
af ett fiuidurn i rorclse. 
