378 
Godolinitcn fra Hitteroeii l<*dsages af et andet 
Mineral, af saa fiildkommcn lige Udseende, at Erkjen- 
delsen af dels Eiendommelighed i lang Tid undgik niig. 
Forst da Here Analyser, som jeg havde ansllllet med 
den formentlig rene Gadolinit, gave meget fra hinanden 
afvlgende Resulfater, blev jeg opmaerksom lierpaa. 
Navnligen erholdt jeg stedse for lidet Berylljord, og 
isledet derfor meer Kiseljord og Ceroxydul, ja endog 
Leerjord, som jeg ved mine oeldre Undeisogelser aldeles 
ikke liavde funder. 
Hervcd vilde jeg let kunne vasre ledet til den feil- 
agtige Formohning, at Berylljorden i enkelle Gadolinit- 
arter kunde vaere erstattel ved Leerjord, hvis jeg ikke 
havde anseet det sandsynligere, at Aarsagen kunde ligge 
i en mekanisk Blanding af Gadoliniten med et andet Fossil. 
Men i de sorte glasaglige Mineralstykker kunde al- 
deles ikke bemaerkes nogen vaesentlig Tilblanding af noget 
saadant, og jeg var derfor nodt til at antage, at kun 
enkelte af de srnaae Mineralstykker, som jeg liavde an- 
vendt, vare virkelig Gadolinit, andre derimod et denne 
vel meget lignende, men dog forskjellig sammensat Mineral. 
Bestemmelsen af den specifike Vaegt maatte allsaa 
afgive det bedste Middel til at afgjore dette Sporgsmaal, 
og herved blev ogsaa Gaaden hurtig lost. Jeg fandt 
nemlig, at alle de Mineralstykker, som jeg hidtil havde 
boldt for Gadolinit, ifolge deres specilike Vaegt adskille 
sig i to Klasser, af livilke den Enes spc. Vaegt var 4,35, 
den Andens derimod 3,50. 
Ved Undeisogelsen af de enkelte Slykker fandles 
disse sp. Vaegter ved alle Veininger fuldkommen overeens- 
stemmende, og den fdrste af begge var altsaa noiagtig 
den samme, som jeg forben havde fundet for Gadoliniten. 
At alle Mineralstykker af den sp. Vaegt 4,35, ogsaa 
virkelig vare Gadolinit, viste sig ved den Analyse, hvis 
Resultat nys er bleven anfdrt. 
Det Mineral, hvis sp. Vaegt var 3,50, maatte altsaa 
vaere et fra Gadoliniten vaesentlig forskjelligt. 
