38(1 
Saerdelps pnafalclf’ndp var dot mig i Begyndolsen, at 
Allaniten fra Hitterden ved Ophednlng ikhe viste hiint 
oliarakterisf iske LyspliXMionien , som man iagttager ved 
Allamiten fra Jotunfjeld og atulre pyrognomiske Mi- 
neralier. 
Da den let decomponeres af Syrer, saa havde jeg 
formodet, at den ved Indlraedelsen af Lyspliaenomenet, 
skiilde gaae over til den specllik tungere og i Syrer 
iiopldsellge Tllstand. 
Det forste kunde ikke lagtages, og merkelig nok 
forandrede Mineralet ved Glodniiigen langt fra ikke sin 
specijike Fiegt i den Grad, som Tilfaeldet er med andre 
pyrognomiske Mineralier. 
Efter GJddn ingen er den nemlig kun 3,60 j forholder 
sig altsaa til den sp. Vaegt for Glddningen som 100,97; 
medens ved do omtalte Mineralier Forholdet er som 100,94. 
At Grunden til, at Allaniten fra Hitterden ikke viser noget 
Lysphaenomen , alene maa sdges deri, at den sp. Vaegt 
ved Glddningen kun forandrer sig henved 3%, medens 
den sp. Vaegt af Allaniten fra Jotunfjeld og af Ga- 
doliniten fra Hitterden fordges 6 Vq, synes mig udenfor 
al Tvivl. 
Men hvorfor er ikke denne Allanit ogsaa under- 
kastet samme Forandring 6 af sin sp. Vaegt? Aarsagen 
hertil maa vel sdges i den cbemiske Sammensaetning. 
Allaniten fra Hitterden adskiller sisf fra alle af mier 
hidtil undersdgte hidden hdrende Mineralier, ved sin 
A’rt//gehalt. 
Denne er vistnok ubetydelig, men den kan maaske 
dog vaere tilstraekkelig til ved Mineralets begyndende 
Gldden at indlede en Art af Smeltning eller dog Sam- 
mensintring, som kunde modarbeide hiin taettere Om- 
gruppering af Atomerne, som jeg liar anseet som Grunden 
til de pyrognomiske Mineraliers Lysphaenomen. 
Efter Glddninf^en er denne Allanit kun ufuldkommen 
U 
opldselig i ophedet Saltsyre, men tilsyneladende ikke i 
den Grad, som Allaniten fra Jotunfjeld efter Glddningen, 
eller i sin naturlige Tilstand. 
