1 
424 
Faraday Temperatiircns Inclfljclelse pan den Eloctri- 
citet opv[i3kkcn(le clicmiske Kraft. Haii skriver § 1913 : 
”I cleii Ansknelse, at liet er den chemiske Kraft, som 
frembringer den clectriske Strom i den voltaiske Kjoede, 
cr det vigligt, at vi vcd saedvanlige chemiske Midler 
ere i Stand til at bevirke en Afcendrin<»‘ af denne 
T> 
Kraft indenfor visse Graendser, nden at foraarsage en 
Forstyrrelse af Melalcontacten eller selv af Kjaedens 
bvrige Contacter’’. Faraday overseer her ganske, at 
en Afcendring i Vaedskens Temperafiir ogsaa maa foraar- 
sage en A fiend ring i Contact- For holdet imellem Metal 
og Viedske; ligesom ogsa Viedskens Ledningsevne og 
Overgangsmodstanden , for en forandret Temperatur, 
er forskjellig. Det Apparat, som anvendtes til disse 
Forsog, var et omtrent langt og 0,^" vidt krnm- 
met Glasrbr, befiestet til et Stativ. I dette Ror blev 
nu en Vacdske gydt og Traade, snart af samme, snart 
af forskjellige Aletaller, indsaenkede. Idet nu det ene 
been af det boiede Ror opvarmedes, sdgte ban at 
forhoie den chemiske Kraft ved een af Contacterne. 
De Exempler, som Faraday anfdrer om ’’Varmens 
Virkning” (§ 1922 — 27) tale for storste Delen Imod 
Electricitets-Opvaekkelsen ved chemisk Effect. Naar Pla- 
tin og Solv (§ 1923) bleve indsaenkede i kold fortyndet 
Svovlsyre, gav Sol vet en positiv Afvg af 4^j men saa- 
snart den Deel af Glasrdret, bvori Platinet var ind- 
saenket, opvarmedes, opstod en staerk Strom; Naalen gav 
en Afvg af 30® og Sol vet forblev posltlvt. Ved Syrens 
og Platlnets Afkjollng glk Afvg tilbage paa sin tldllgere 
Vaerdl. Hverken Platin eller Solv angribes chemisk af 
fortyndet Svovlsyre, og Begyndelses-Strdmmen for Op- 
varmningen kan derfor ikke tilskrlvesen saadan chemisk 
Virkning. Varmcvirkningen bar altsaa her frembragt en 
stor Effect, hvor Ingen chemisk Action fandt Sted , og 
andrc Forhold maae derfor tages i Betragtnlng. Vilde 
man antage en chemisk Action af den varme Syre paa 
Platinet, maalte dette viere blevct positlvt. Af det ved 
Var men 
