420 
dog er denne Va'dske ikke ledende for en ihermoelectrisk 
Strom af et scehecksk Antimon-Vismiith Elciuent. Varmt 
Kobher var i samme Vaedske ncgativt imod koldt Rob- 
ber, og Afviigningen af Galvanometer-Naalen 15^. I Sal- 
petersyre var varmt Platin negatlvt imod det kolde Platin. 
I Zinkvitriol var det varme Tin positivt imod koldt Tin. 
w. 
Voltaiske Strdmme , som have en modsnt Ret- 
nin^ nf den, de efter den chemiske Theorie 
skuLde have, 
1. I den 17:de Raekke af Experimental-Undersogelser 
over Electricitet, 4:de Afdeling, fortsaetter Faraday 
(^Poggendorffs Annalen Bd. LIII. s. 327) Betragtningen 
over Varmevirkningens Resultater, naar 2 homogene 
eller 2 heterogene Metal traade ophedes ved det ene 
Beroriiigssted i en Vaedske. Han paastaaer, at de ere 
fnldkomment overeensstemmende med den bekjendte 
Indflydelse af Varmen paa den chemiske Action og 
tvivler om, at Contact-Theorien er i Stand til at for- 
klare en eneste af de anforte Virkninger. Faraday 
tilstaaer selv, at de ikke hidrorede fra en. Thermo- 
Contact, men mener, at der ikke bliver ’’nogen anden 
Aarsag tilovers end chemisk Kraft — en meget til- 
straekkelig’’. Jeg bar gjentaget mange Forsdg og til- 
fdiet nogle, men maa tilstaae, at jeg ikke har fundet 
meiiet for den chemiske Theorie Gunsti^t deri. 
Det anvendte Apparat er et stumpvinklet Glasror 
fyldt med Vaedske, hvis ene Been opvarmes, hvorpaa 
Metaltraadene — (fnldkomment reent Metal af en Linies 
Tykkelse og, for et nyt Forsog foretoges, omhyggeligt 
rensede med Smirgelpapir) — samtidigt indsaenkes. For- 
sogene constateredes ved Omvexling af Traadene og 3 
eller 4 Gange Gjentagelse, og alle de af Faraday an- 
glvne Forsigtighedereglet iagttoges noie. Den lllle thermo- 
eleclriske Multiplicator tjente til Maalning for Strommene. 
