all kunna nuMlgilva, alt (1 <mi foria Ickc ar aniial iiii frigjoid 
oontacl-elektricitet. Man kan visscrligen mot rlktiglictcii 
af del salt, hvarpa jag anstallt jenifdrclsen invanda, aft 
den del af vatskan, som nppgar i anga, i de fiesta fall 
icke ar likartad med den del af vatskan, som qvarblifver 
i beroring med den fasta kroppen. Ar vatskan t. ex. 
en salfldsning, nppgar blott vattnet i anga, under dot alt 
vatskan blir nier ocb mer salthaltig. Met) om ock elt 
d^likt inkast sknlle anses grundadt, bevisar likval rena 
vattnets, alcobolns ocb. aitberns rorballandc, att evapo- 
rations- oeh contaet-elektricileten icke kunna forblandas. 
Angaende angans egen elektricitet bar jag endast 
biinnlt anstiilla fa fdrsok , bvarvid jag fiinnit densamma 
motsatt den elektricitet den fasta kroppen eiballer. 
Dess sty! ka var i dfverensstammelse med laklta- 
gelse stdrst i forsta dgonblicket. For dfrlgt verkade an- 
gans elektricitet bufvudsakligen genom fdrdelning pa 
elektrometern ocb var sMcdes svarare att undcrsoka an 
melallens elektricitet. 
Nyss anforda fdrsok aro endast anslallda med mc- 
taller ocb vatskor. Afven med icke metalliska, oledande 
amnen, t. ex. glas, lyckas fdrsdken , ebiirii den npp- 
vackta elektriclteten ar ganska svag. Kol deremot synes 
fdrballa sig som metalliska amnen. 
Fragar man nu efter orsaken till den eleklrlcitets- 
ulveckling, bvarorn bar varit fraga , sa ar klart att den 
icke blott ocb bart kan vara en fdljd af vatskans df- 
vergang till anga, bvllket nagra antaga, ty i det fallet 
skulle en gifven qvantitet vatska, som antager angform 
utveckla en gifven qvantitet elektricitet, som icke borde 
varlera. Af llknande skal maste afven Pattersons me- 
ning, att elektriclteten fdist uppkommer vid angans 
condensation mot kalla pi’oppar vara orlktig. Fdr df- 
rigt fdrklai’ar detta antagande icke den omstandigbeten , 
att karlet alltid bar motsatt elektricitet mot angan. 
Sjelfva sattet bvarpa dc bar anfdrda fdrsdken ai’o anstiillda 
utvlsar, att elektriclteten icke uppkommer genom an- 
gans ti’yck mot den fasta kroppen, bvilket PJ(tff iialler 
